ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" червня 2022 р. м.Рівне Справа №9/10

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали заяви Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання кредиторських вимог

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бастіон Клас"

до боржника Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод"

про визнання банкрутом

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники:

розпорядник майна Франко О.П.

від Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Львів) Міщур О.Г.

від ГУ ДПС у Рівненській області Гоч Н.М.

від ДП "Зірненський спиртовий завод" Каленіченко Л.С. (у режимі ВКЗ)

ВСТАНОВИВ:

Справа перебуває в процедурі розпорядження майном боржника.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.02.2006 року прийнято заяву ТОВ "Бастіон Клас" до розгляду, порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод", введено процедуру розпорядження майном.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 08.06.2006 року призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Хомишина І.Г..

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.07.2009 року припинено повноваження розпорядника майна ДП "Зірненський спиртовий завод" Хомишина І.Г., призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Білика В.А..

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.12.2011 року припинено повноваження розпорядника майна ДП "Зірненський спиртовий завод" арбітражного керуючого Білика В.А.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.05.2012 року призначено розпорядником майна ДП "Зірненський спиртовий завод" арбітражного керуючого Франка О.П. та зобов`язано розпорядника майна провести спільно з представниками боржника збори комітету кредиторів ДП "Зірненський спиртовий завод" для вирішення питання щодо можливості укладення мирової угоди та подати суду рішення комітету кредиторів.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.10.2016 року справу №9/10 прийнято до провадження судді Політики Н.А. та призначено розгляд справи (клопотання про продовження строку процедури розпорядження майном, про затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат розпорядника майна ДП "Зірненський спиртовий завод" за період з 22.05.2012р. по 01.10.2016р.) на 07.11.2016 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.05.2017 року продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Зірненський спиртовий завод" та строк повноважень розпорядника майна Франка О.П. на шість місяців - до 23.10.2017 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.08.2017 року позовну заяву Головного управління ДФС у Рівненській області в порядку ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та додані до неї документи повернуті позивачу без розгляду.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26.09.2017 року відмовлено у прийнятті заяви Головного управління ДФС у Рівненській області в порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з поточними грошовими вимогами до боржника на суму 1 503 542 грн. 88 коп.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.11.2017 року продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Зірненський спиртовий завод" та строк повноважень розпорядника майна Франка О.П. на шість місяців - до 23.04.2018 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 12.12.2017 року відмовлено у прийнятті позовної заяви Головного управління ДФС у Рівненській області до Державного підприємства "Зірненський спиртовий Завод" про стягнення податкового боргу (поточного) у розмірі 1 503 542 грн. 88 коп. Матеріали позовної заяви повернуто позивачу.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 28.12.2017 року повернуто Головному управлінню ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) з Державного бюджету України 2 063 (дві тисячі шістдесят три) грн. 47 коп. судового збору, сплаченого платіжним дорученням від 18 серпня 2017 року № 903, оригінал якого знаходиться в Головного управління ДФС у Рівненській області.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 08.05.2018 року продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Зірненський спиртовий завод" та строк повноважень розпорядника майна Франка О.П. на шість місяців - до 23.10.2018 року.

22 жовтня 2018 року від розпорядника майна Франка О.П. надійшло клопотання про продовження строку процедури розпорядження майном ДП "Зірненський спиртовий завод" та строку повноважень розпорядника майна на шість місяців та звіт про нарахування і виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат розпорядника майна за період з 01.04.2018 року по 30.09.2018 року.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року № 01-04/115/2018 в зв`язку з закінченням повноважень з відправлення правосуддя судді Політики Н.А. та відповідно до пункту 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 9/10.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2018 року справу № 9/10 передано судді Бережнюк В.В.

Ухвалами господарського суду Рівненської області строк процедури розпорядження майном ДП "Зірненський спиртовий завод" та строк повноважень розпорядника майна Франка О.П. продовжувався.

Ухвалою від 11 січня 2022 року продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Зірненський спиртовий завод" та строк повноважень розпорядника майна Франка О.П. на 170 календарних днів до 20 червня 2022 року.

31 грудня 2021 (після закінчення строку) до суду звернулось Головне управління ДПС у Рівненській області із заявою б/н від 30.12.2021 про визнання кредиторських вимог до боржника ДП "Зірненський спиртовий завод" у розмірі 48 329 125,68 грн., з яких 31 748 601,19 грн. - основний платіж, 16 023 682,25 грн. - штрафні санкції, 556 842,24 грн. - пеня.

Ухвалою від 04.01.2022 заяву Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання кредиторських вимог до боржника призначено до розгляду у судове засідання на 25 січня 2022 р. на 11:00 год.

24 січня 2022 року від розпорядника майна ДП "Зірненський спиртовий завод" Франка О.П. надійшов відзив на заяву.

Ухвалою від 25.01.2022 розгляд справи (заяви Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання кредиторських вимог до боржника) відкладено на 10 березня 2022 р. на 11:00 год.

У зв`язку з тим, що у період з 14.02.2022 по 13.03.2022 суддя Бережнюк В.В. перебувала у щорічній відпустці (згідно графіку відпусток) станом на 10 березня 2022 року судове засідання не відбулося.

Ухвалою від 21.03.2022 призначено судове засідання на 15 квітня 2022 р. на 11:30 год.

Ухвалою від 15.04.2022 розгляд справи відкладено на 11 травня 2022 р. на 11:45 год.

Ухвалою від 11.05.2022 розгляд справи відкладено на 01 червня 2022 р. на 12:00 год.

31 травня 2022 року від ДП "Зірненський спиртовий завод" надійшов відзив на заяву Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання кредиторських вимог до боржника.

Ухвалою від 01.06.2022 розгляд заяви відкладено на 17 червня 2022 р. на 11:00 год.

16 червня 2022 року від Головного управління ДПС у Рівненській області надійшла уточнена заява про визнання кредиторських вимог, у якій просить визнати конкурсні кредиторські вимоги до боржника в сумі 25 563 056,45 грн., в тому числі основний платіж 9 563 057,45 грн., штрафні санкції 10 498 552,00 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів. Вказує, що за боржником обліковується заборгованість зі сплати акцизного податку, яка виникла до порушення провадження у справі про банкрутство станом на 09.02.2006.

У судовому засіданні 17.06.2022 представник податкового органу підтримав заяву та просив її задоволити. У свою чергу представник боржника та арбітражний керуючий просили відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши заяву Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області та матеріали справи, суд виходить з наступного.

У заяві про визнання кредиторських (грошових) вимог заявник вказує, що за боржником станом на 30.12.2021 р. обліковується податковий борг в сумі 48 329 125,68 грн., а саме:

- основний платіж у сумі 31 748 601,19 грн.;

- штрафні санкції у сумі 16 023 682,25 грн.;

- пеня у сумі 556 842,24 грн.

У розрізі податків і зборів дана заборгованість становить: з податку на прибуток підприємств у державній власності (11021000) - 1 761 929,78 грн.; з акцизного податку на спирт (14020100) - 31 969 972,33 грн.; з податку на додану вартість (14010100) - 9 071 200,34 грн.; з частини чистого прибутку (21010100) - 5 526 023,23 грн.

Зауважує, що дана заборгованість виникла за самостійно задекларованими, але не сплаченими податковими зобов`язаннями, а також згідно визначених контролюючим органом податкових зобов`язань, нарахованої пені, детальна інформація про які наведено у Розрахунку виникнення заборгованості, що додається до заяви.

У свою чергу представник боржника ДП "Зірненський спиртовий завод" та арбітражний керуючий у відзиві, серед іншого, звертають увагу, що грошові вимоги Березнівського відділенняя Костопільської МДПІ на суму 40 495 995.88 грн. (з урахуванням часткової оплати боржником) включені не були через прострочення їх заявления у встановлений Законом строк.

Так, 19.06.2007 року ухвалою господарського суду Рівненської області у справі № 9/10 заяву Березнівського відділення Костопільської МДПІ залишено без розгляду.

10.09.2007 року Львівський апеляційний господарський суд своєю ухвалою відмовив Костопільській МДІІІ в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 19.07.2007 року залишив без змін.

04.12.2007 року Вищий господарський суд України своєю постановою відмовив Костопільській МДПІ в задоволенні її скарги, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 19 червня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2007 залишено без змін.

07.02.2008 Верховний суд України своєю ухвалою відмовив в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 04.12.2007 у справі № 9/10.

Боржник вважає, що заявлені вимоги ГУ ДПС у Рівненській області на суму 48 329 125,68 грн. не підтверджені належними розрахунками та доказами, які доводять факт самостійного декларування боржником таких сум податкових нарахувань.

Заявлені ГУ ДПС у Рівненській області кредиторські (грошові вимоги) з акцизного податку на загальну суму 30 643 026,13 грн. не підтверджено доказами, і тому вони не можуть бути визнані та включені до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до розрахунку виникнення податкового боргу, доданого до заяви, ГУ ДПС у Рівненській області до кредиторських вимог включено суму податкового боргу з податку на прибуток з підприємств та організацій, що перебувають у державній власності у розмірі 1 761 929,78 грн., у тому числі 1 605 539, 78 грн. безнадійного податкового боргу, і який відповідно до вимог законодавства підлягав списанню як безнадійний.

Представник ДП "Зірненський спиртовий завод" просить відмовити щодо визнання кредиторських (грошових) вимог з акцизного податку на суму 30 643 026,13 грн., та з податку на прибуток у сумі 1 605 539, 78 грн.

В уточненій заяві про визнання кредиторських вимог податковий орган просить визнати конкурсні кредиторські вимоги до боржника в сумі 25 563 056,45 грн., в тому числі основний платіж 9 563 057,45 грн., штрафні санкції 10 498 552,00 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів. Вказує, що за боржником обліковується заборгованість зі сплати акцизного податку, яка виникла до порушення провадження у справі про банкрутство станом на 09.02.2006.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

За умовами ч. 1 ст. 45 Кодексу України з питань банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно частини 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Згідно ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Відповідно до пункту 87.10 статті 87 Податкового кодексу України з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Кодексом України з питань банкрутства без застосування норм цього Кодексу.

Таким чином, з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків до вимог контролюючого органу, які не включені до конкурсних кредиторських вимог у межах справи про банкрутство, застосовується порядок погашення грошових зобов`язань, передбачений ПК України.

Відповідно до пункту 20.1.34 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

За правилами пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Частиною 1.1. статті 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 41 Податкового кодексу України органи державної фіскальної служби віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб`єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до статті 78 ПК України.

Відповідно до ч. 14.1.175. статті 14 ПКУ податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 101.1. статті 101 ПКУ - списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Відповідно до ч.101.5. статті 101 ПКУ контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику

Положеннями статті 46 Податкового кодексу України на платників податків покладено обов`язок з подання податкових декларацій контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі яких здійснюється нарахування (сплата) податкового зобов`язання. У разі невиконання платником податків обов`язку щодо подання податкової звітності контролюючий орган в силу частини 102.1. статті 102 Податкового кодексу України має право провести податкову перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 17.04.2019 р. у справі № 43/75-15/7-б вказано, що при розгляді грошових вимог податкової інспекції до боржника, як платника податків, заявлених на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення податкових перевірок боржника, господарському суду належить перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу.

Отже, податковим законодавством передбачено спеціальний строк давності для звернення податкової інспекції до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу, який застосовується імперативно (в силу закону), на відміну від визначеної статтею 256 ЦК України позовної давності, наслідки спливу якої застосовуються лише за заявою сторони спору згідно частини 3 статті 267 ЦК України. При цьому, визначений частиною 6 статті 232 ГК України строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання господарського зобов`язання не застосовується у правовідносинах щодо сплати податкових зобов`язань, оскільки є загальною нормою відносно спеціальних положень ПК України, що визначають порядок застосування штрафних санкцій до платників податків, які прострочили сплату податкових платежів.

Згідно пункту 102.1. ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Приписами пункту 102.4 ст. 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

При розгляді грошових вимог податкової інспекції до боржника, як платника податків, заявлених на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення податкових перевірок боржника, господарському суду належить перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу, який частиною 102.4. статті 102 ПК України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення та застосування якого є імперативним (висновок про застосування норм права, який викладений у пункті 32 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 923/1092/16).

Якщо протягом зазначеного строку (1095 днів) контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку (пункт 102.1. ст. 102 ПК України).

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 р. по справі № 807/2097/16 №К/9901/99/17 зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

У своїй правовій позиції, наведеній Верховним Судом в постанові від 06.09.2018 р. у справі №903/984/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76813723), зазначено, зокрема те, що під час розгляду кредиторських вимог, заявлених до боржника у певній судовій процедурі банкрутства (розпорядження майном, санація, ліквідаційна процедура) господарському суду, слід з`ясувати правову природу таких вимог як конкурсних чи поточних, надати правову оцінку доказам, поданим спірним кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника, перевірити дійсність заявлених вимог та з огляду на встановлене дійти висновку про наявність підстав для їх визнання та включення до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості.

Незастосування судами при розгляді спірних кредиторських вимог податкової інспекції спеціальних норм податкового законодавства щодо строків давності за вимогами контролюючого органу про стягнення податкового боргу та повноти дослідження обставин справи щодо порядку виникнення та стягнення податкового боргу, є такими помилками, які порушили принцип пропорційності господарського судочинства з метою дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника у справі про банкрутство, яка розглядається, та, як наслідок, не забезпечили справедливого розгляду справи на даному етапі.

Виходячи з положень ст. ст. 57, 58 ПК України, грошові зобов`язання суб`єкта господарювання щодо сплати податкових платежів, визначених контролюючим органом в ході податкової перевірки, виникають з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення із зазначенням суми грошового зобов`язання, що підлягає сплаті, та граничних строків його сплати або по завершенню оскарження в адміністративних судах такого рішення з набранням сили відповідного судового рішення. При цьому, у разі визначення платником податків суми податкового зобов`язання у податковій декларації, податковий борг вважається узгодженим та підлягає оплаті платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи в ліквідаційній процедурі додатково заявлені ініціюючим кредитором грошові вимоги до боржника як платника податків, досліджуючи структури кредиторських вимог податкової інспекції, періоду їх виникнення та надаючи оцінку первинним документам, поданим контролюючим органом на підтвердження його грошових вимог до боржника за податковими зобов`язаннями щодо сплати штрафних санкцій, на предмет їх належності та достатності як доказів у справі.

Розглядаючи грошові вимоги кредитора до банкрута, заявлених на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення податкових перевірок боржника, та податкових декларацій, поданих боржником самостійно, слід перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу, який ч. 102.4. ст. 102 ПК України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення та застосування якого є імперативним.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що Податковим кодексом України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 ПК України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Аналогічного правового висновку дійшли касаційні суди як господарської, так адміністративної юрисдикції, зокрема у постанові 06.02.2018 р. у справі № 807/2097/16, постанові 04.09.2018 р. у справі № 813/4430/16, постанові 19.09.2019 р. у справі № 910/11620/18, постанові 31.10.2019 р. у справі № 925/1242/15, постанові 05.12.2019 р. справі № 910/1678/19, постанові 17.04.2019 р. справі № 43/75-15/7-б.

За таких обставин, сплив 1095-денного строку стягнення зазначеного боргу, що має наслідком визнання цього боргу безнадійним та списання в обов`язковому порядку та виключає можливість визнання таких вимог у процедурі банкрутства як грошових вимог кредитора.

10 лютого 2006 року господарським судом Рівненської області порушено провадження у справі № 9/10 про банкрутство ДП "Зірненський спиртовий завод" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

29 листопада 2006 року господарським судом Рівненської області у вказаній справі затверджено реєстр вимог кредиторів.

19.06.2007 року ухвалою господарського суду Рівненської області у справі № 9/10 заяву Березнівського відділення Костопільської МДПІ залишено без розгляду.

10.09.2007 року Львівський апеляційний господарський суд своєю ухвалою відмовив Костопільській МДПІ в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 19.07.2007 року залишив без змін.

04.12.2007 року Вищий господарський суд України своєю постановою відмовив Костопільській МДПІ в задоволенні їх апеляційної скарги, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 19 червня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2007 залишено без змін.

07.02.2008 Верховний суд України своєю ухвалою відмовив в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 04.12.2007 у справі № 9/10.

Відповідно до приписів ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.11.1999). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення.

Так, Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 січня 2014 року у справі №817/4340/13-а Державному підприємству "Зірненський спиртовий завод" в задоволенні позову до Костопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання погашеним податкового боргу в сумі 40 495 895,88 грн. - відмовлено повністю.

Житомирським апеляційним адміністративним судом було винесено ухвалу від 04 березня 2014 року у справі №817/4340/13-а за позовом Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" до Костопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області (Березнівське відділення) про визнання погашеним податкового боргу. Даною ухвалою апеляційну скаргу Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" січня 2014 р. без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України №817/4340/13 від 06.07.2015 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 січня 2014 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду було винесено ухвалу від 04 березня 2014 року - залишено без змін.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду №817/4340/13-а від 04 березня 2014 року встановлено наступні факти:

"Оскарження податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом із дотриманням строків, визначених п.п.5.2.2 цього пункту, зупиняє виконання платником податків податкових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні, на строк від дня подання такої заяви до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума податкового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов`язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Згідно з п.1.3 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг (недоїмка) - податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання.

Судом встановлено, що податкове зобов`язання позивача на суму 40495895,88 грн. виникло на підставі податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 та №/0 від 24.03.2004 (а.с.36).

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені ДП "Зірненський спиртовий завод" у судовому порядку. Так, рішенням господарського суду Рівненської області від 18.12.2006, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2007, ДП "Зірненський спиртовий завод" в задоволенні позову про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 та №/0 від 24.03.2004 - відмовлено повністю.

Отже, податкове зобов`язання в розмірі 40495895,88 грн. набуло статусу узгодженого 25.04.2007, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство.

З системного аналізу положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-XII від 14.05.1992 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати як поточні податкові зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції за ними, так і податкові зобов`язання, які виникли до, а виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство платника податку, а також штрафи за їх невиконання.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що податкове зобов`язання ДП "Зірненський спиртовий завод" щодо сплати податкового боргу в сумі 40495895,88 грн. має статус поточної заборгованості і підлягає до сплати. ДП "Зірненський спиртовий завод" своєчасно в добровільному порядку узгоджене податкове зобов`язання в повному обсязі не сплатив.

Крім того, суд встановив, що постановою господарського суду Рівненської області від 09.08.2007 в справі №20/249 було задоволено позов Костопільської МДПІ до ДП "Зірненський спиртовий завод" про стягнення податкової заборгованості в сумі 40495895,88 грн.. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2008 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2013 року рішення суду першої інстанції залишене без змін. 11.04.2008 року господарським судом Рівненської області в справі №20/249 видано наказ."

Відтак, грошові вимоги до боржника, які заявляє у даній заяві податковий орган з акцизного податку на спирт (14020100) мають статус поточної заборгованості, так як податкове зобов`язання в розмірі 40495895,88 грн. набуло статусу узгодженого 25.04.2007, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області заявлені вимоги про визнання кредиторських вимог помилково вважає їх конкурсними.

Крім того, заявник просить визнати конкурсні кредиторські вимоги до боржника в сумі 25 563 056,45 грн., в тому числі основний платіж 9 563 057,45 грн., штрафні санкції 10 498 552,00 грн. При цьому, під час обрахунку (додаванні) суми заявлених основного платежу та штрафних санкцій (9 563 057,45 + 10 498 552,00=20 061 609,45) загальна сума у підсумку складає 20 061 609,45 грн.

Згідно ст. 1 Кодексу України з питань банкрутства поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 8 ст. 45 Кодексу України з питань банкрутства до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 5023/10655/11 (провадження 12-161гс18), заяви поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, підлягають розгляду у порядку позовного провадження. Мораторій на задоволення вимог кредиторів у відповідності згідно Кодексу України з питань банкрутства не поширюється на поточну заборгованість. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Оскільки кредитор - Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області звернувся до суду з грошовими вимогами до боржника, які вважаються такими, що виникли після порушення провадження у справі, то така заборгованість є поточною.

У своїй постанові від 20.02.2018 р. у справі № 910/10889/17 Верховний суд зазначив, що суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду в порядку позовного провадження. Така відмова не позбавляє кредитора права звернутися з позовною заявою до боржника у загальному порядку.

Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного суду України від 20.02.2018 р. у справі № 910/10889/17 зазначено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. За приписами законодавства про банкрутство вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки у межах ліквідаційної процедури.

Згідно статті 58 Кодексу з питань банкрутства у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Згідно статті 59 Кодексу з питань банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав.

Тому вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Постанова про визнання ДП "Зірненський спиртовий завод" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі №9/10 про банкрутство підприємства господарським судом не виносилася.

Враховуючи вище зазначене у сукупності, суд прийшов до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області про визнання кредиторських вимог щодо ДП "Зірненський спиртовий завод" у розмірі 25 563 056,45 грн.

Відповідно до ст.129 ГПК України сплачений заявником судовий збір залишається за ним.

Керуючись нормами Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 233-235 ГПК України суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області про визнання кредиторських вимог щодо ДП "Зірненський спиртовий завод" у розмірі 25 563 056,45 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (прийняття) - 17.06.2022.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст.254-259 ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Бережнюк В.В.