ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 Справа №914/580/22

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго», м. Львів
до відповідача: Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», м. Львів
про:стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат
Суддя Р.В. Крупник Секретар О.О. Шевчук
Представники сторін:
від позивача:Ю.Є. Морганюк представниця;
від відповідача:М.М. Кудрань адвокатка.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Статус Енерго» (далі Позивач) до ЛКП «Львівелектротранс» (далі Відповідач) про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою від 30.03.2022 суд залишив позовну заяву без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 11.04.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 13.05.2022.

13.05.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 23.05.2022.

Ухвалою від 23.05.2022 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 03.06.2022.

У судове засідання 03.06.2022 представниця позивача з`явилась, просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представниця відповідача у судове засідання 03.06.2022 також з`явилась, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем укладено Договір №00533 про постачання/закупівлі електричної енергії споживачу від 05.08.2020, згідно із яким постачальник зобов`язується постачати споживачу у 2020 році товар згідно ДК 021:20-5 Електрична енергія, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію на умовах договору. Фактичне постачання електричної енергії заявник почав здійснювати 01.09.2020 (з моменту завершення процедури зміни електропостачальника). Загальна вартість договору згідно п. 5.1. Договору становить 14645333,3333 грн., разом з ПДВ 17574400,00 грн.

В подальшому, додатковими угодами №1 від 03.09.2020, №3 від 09.09.2020, №4 від 11.09.2020 змінювалася ціна електричної енергії в сторону збільшення. Згідно із Додатковою угодою №6 від 30.12.2020 Договір №00533 було припинено на підставі п.п. 13.3.4. Договору (зміна електропостачальника) з 01.12.2020. Протягом дії Договору заявник поставив відповідачу 5528930 кВт/год за період з вересня по листопад 2020 року на загальну суму 10514612,67 грн., що підтверджується підписаними актами приймання-передачі електроенергії.

Як стверджує позивач, за дані обсяги електричної енергії відповідач розрахувався частково розмірі 7276105,98 грн. Згідно Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 17.01.2022 заборгованість споживача становить 3238506,69 грн. з ПДВ.

Оскільки відповідач не відреагував на претензію від 01.03.2021, позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості у розмірі 3881813,40 грн., з яких основна заборгованість становить 3238506,69 грн., пеня 170348,77 грн., 3% річних 108716,93 грн., інфляційні втрати 364241,01 грн.

Аргументи відповідача.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що укладені додаткові угоди №1 від 03.09.2020, №3 від 09.09.2020, №4 від 11.09.2020 щодо зміни ціни Договору №00533 про постачання/закупівлі електричної енергії споживачу від 05.08.2022 є такими, що укладені внаслідок недобросовісних дій з боку позивача, на вкрай невигідних для відповідача умовах і всупереч вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки такими угодами безпідставно збільшено ціну за одиницю товару шляхом зменшення кількості товару, що закуповується.

Укладення зазначених додаткових угод через двадцять днів після підписання Договору за відсутності підстав для цього спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору. Окрім цього, зміни на товар внесені на підставі довідок Львівської торгово-промислової палати, які не містять підтвердження коливання вартості на товар, а відображають лише середню ціну на ринку. При цьому, Львівська торгово-промислова палата не є органом уповноваженим надавати інформацію щодо коливання ціни товару на ринку.

Згідно із проведеного відповідачем перерахунку сума заборгованості перед позивачем повинна становити 821196,31 грн. з ПДВ.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

За результатами проведення відкритих торгів на закупівлю товару, 05.08.2020 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір про постачання/закупівлі електричної енергії споживачу №00533 (надалі Договір), згідно із яким постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2020 році товар згідно ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію, на умовах цього договору (п. 2.1. Договору).

У Додатку №1 до Договору сторони погодили прогнозований обсяг закупівлі активної електричної енергії, а у Додатку №3 перелік об`єктів споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії.

Строк (термін) поставки (передачі) товарів або надання послуг: до 31.12.2020. (п. 3.1. Договору).

Загальна вартість цього договору становить 14645333,3333 грн., крім того ПДВ 2929066,67 грн., разом з ПДВ 17574400,00 грн. (п. 5.1. Договору).

Згідно із п. 5.2. Договору ціна за 1 кВт.год. електричної енергії за цим договором становить 1,4 грн. без ПДВ., ПДВ 0,244088889 грн., разом з ПДВ 1,3 грн.

Відповідно до п. 5.8. Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Споживач здійснює післяплату за споживання в повному обсязі електричної енергії за поточний період до 20 числа наступного місяця (п. 5. Додатку №2 «Порядок розрахунків» до Договору).

Пунктом 5.3. Договору сторони передбачили, що умови цього договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції торгів (у тому числі ціни за одиницю) переможця процедури закупівлі. Зміна ціни за одиницю електричної енергії може відбуватися відповідно до умов ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» за умови, що зазначені зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі. Істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

За змістом п. 5.5 Договору у залежності від коливання ціни товару на ринку, сторони протягом дії цього договору мають право необмежену кількість разів ініціювати внесення змін до договору в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару.

Збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% за умови заборони збільшення загальної суми, визначеної в договорі, може бути досягнуто лише зменшенням обсягу закупівлі (натуральних показників).

Факт коливання ціни за одиницю товару повинен бути обґрунтованим та документально підтвердженим сторонами, а саме: документами уповноважених органів/установ/організацій, які можуть надати підтвердження коливання ціни.

В разі зміни істотних умов договору, в т.ч. зміни ціни за одиницю товару, сторона ініціатор такої зміни зобов`язана повідомити іншу сторону в порядку, встановленому законом та умовами цього договору, підготувати та направити на погодження іншій стороні проект змін до цього договору у формі додаткової угоди. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну умов договору, у 5-ти денний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Якщо сторони не досягли згоди щодо зміни умов договору або в разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, кожна із сторін має право ініціювати процедуру дострокового розірвання договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації за дострокове розірвання договору (п. 5.6. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, в період з липня 2020 по вересень 2020 року відбулася зміна середньозваженої ціни за електроенергію, що підтверджується довідками Львівської торгово-промислової палати №19-09/738 від 28.08.2020, №19-09/772 від 07.09.2020, №19-09/788 від 09.09.2020.

У зв`язку із коливанням (зростанням) ціни на ринку електричної енергії позивачем ініціювалися зміни до умов Договору в частині збільшення ціни за 1 кВт.год. електричної енергії, що підтверджується листами №31.08.20/3 від 31.08.2020, №07.09.20/3 від 07.09.2020, №09.09.20/12 від 09.09.2020.

На підставі цих листів сторони вносили зміни до п. 5.2. Договору в частині ціни за 1 кВт.год. електричної енергії. Зокрема:

- згідно Додаткової угоди №1 від 03.09.2020 до Договору, сторони погодили, що ціна за 1 кВт.год. електричної енергії за цим договором становить 1,34 грн. без ПДВ., ПДВ 0,268 грн., разом з ПДВ 1,608 грн. Відтак відбулося збільшення ціни електричної енергії на 9.8%.

- згідно Додаткової угоди №3 від 09.09.2020 до Договору, сторони погодили, що ціна за 1 кВт.год. електричної енергії за цим договором становить 1,47 грн. без ПДВ., ПДВ 0,294 грн., разом з ПДВ 1,764 грн. Відтак відбулося збільшення ціни електричної енергії на 9.7%.

- згідно Додаткової угоди №4 від 11.09.2020 до Договору, сторони погодили, що ціна за 1 кВт.год. електричної енергії за цим договором становить 1,605 грн. без ПДВ., ПДВ 0,322 грн., разом з ПДВ 1,926 грн. Відтак відбулося збільшення ціни електричної енергії на 9.2%.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №5176 від 23.11.2021 документально підтверджується відсоток зростання ціни на електроенергію придбану ЛКП «Львівелектротранс» у ТОВ «Статус Енерго» згідно додаткових угод №1 від 03.09.2020, №3 від 09.09.2020 та №4 від 11.09.2020 пропорційно відсотку зростання ціни на ринку, що визначена у довідках Львівської торгово-промислової палати №19-09/738 від 28.08.2020, №19-09/772 від 07.09.2020, №19-09/788 від 09.09.2020.

Додатковою угодою №6 від 30.12.2020 домовились про припинення дії Договору з 01.12.2020 (у зв`язку із зміною електропостачальника) та погодили, що борг за минулі періоди постачання електричної енергії становить 3488506,69 грн. з ПДВ, який відповідач зобов`язувався погасити до 01.02.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, за час існування договірних відносин в період з вересня по листопад 2020 року позивач надав, а відповідач прийняв електричну на загальну суму 10514612,67 грн. з ПДВ, що підтверджується Актами приймання-передачі електроенергії №23, №25, №26, №27 за вересень 2020 року (всього на суму 2986606,70 грн.), №49 від 31.10.2020 за жовтень 2020 року (на суму 3513597,95 грн.), №62 від 30.11.2020 за листопад 2020 року (на суму 4014408,02).

Відповідач здійснив оплату наданої за договором електричної енергії у загальній сумі 7276105,98 грн., що визнається стороною позивача та не заперечується відповідачем.

У зв`язку із несплатою відповідачем 3238506,69 грн. позивач звернувся з даним позовом до суду.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір про постачання/закупівлі електричної енергії споживачу №00533, який за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Згідно із ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Натомість, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

У додатку №2 «Порядок розрахунків» до Договору сторони погодили, що споживач здійснює післяплату за споживання в повному обсязі електричної енергії за поточний період до 20 числа наступного місяця (п. 5. Додатку №2).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином та поставив відповідачу за період: вересень листопад 2020 року електричну енергію на загальну суму 10514612,67 грн. з ПДВ, що підтверджується відповідними Актами приймання-передачі електроенергії.

Водночас відповідач свого обов`язку щодо оплати вартості поставленої електричної енергії належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 3238506,69 грн.

Доказів повної чи часткової сплати вказаної суми відповідачем до суду подано не було.

Зважаючи на викладене вище, позовна вимога про стягнення основної заборгованості у розмірі 3238506,69 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується доводів відповідача про те, що укладені додаткові угоди щодо зміни ціни Договору є такими, що укладені внаслідок недобросовісних дій з боку позивача, на вкрай невигідних для відповідача умовах і всупереч вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», то суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції змін від 17.07.2020) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Виходячи з приписів зазначеної норми, а також умов укладеного між сторонами Договору (пункти 5.3, 5.5) коливання ціни товару на ринку може бути підставою для внесення змін до договору. Системний аналіз норм Закону України «Про публічні закупівлі» свідчить, що він не містить виключень з правила, встановленого нормами ч. 1 ст. 651 ЦК України, ч. 1 ст. 188 ГК України про те, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення Договору позивач, маючи документальне підтвердження збільшення ціни за електроенергію, звернувся до відповідача з проханням внести зміни в Договір шляхом підписання додаткових угод до нього. Не зважаючи на те, що відповідач мав право відмовитися від внесення змін та міг ініціювати процедуру дострокового розірвання договору в порядку п. 5.6. Договору, однак своїм правом він не скористався та підписав додаткові угоди. В подальшому відповідач здійснював оплати за Договором з урахуванням зміненої вартості 1 кВт.год. електричної енергії, що додатково свідчить про те, що він погодився на послідовне збільшення ціни за електричну енергію.

Укладаючи Додаткові угоди №1 від 03.09.2020, №3 від 09.09.2020 та №4 від 11.09.2020 сторони збільшували ціну за 1 кВт. електроенергії відповідно на 9,8%, 9,7% та 9,2%. В сукупності, сторони збільшили вартість 1 кВт. електроенергії з 1,4645 грн. з ПДВ до 1,926 грн. з ПДВ, тобто на 31.5%.

Однак, на думку суду, відповідне збільшення вартості жодним чином не порушує прав відповідача, а відтак і не звільняє його від обов`язку сплачувати цю вартість, оскільки:

1) сторони в п. 5.5 Договору прямо передбачили, що внесені ними зміни до ціни (не більш ніж на 10% згідно кожної зміни) в сукупності можуть перевищувати 10% від ціни за одиницю товару;

2) збільшена на 31.5% ціна за одиницю товару не призвела до збільшення суми, визначеної в Договорі. Зокрема, із передбаченої загальної вартості Договору в розмірі 17574400,00 грн., позивачем з урахуванням збільшеної ціни за одиницю товару було поставлено електроенергію на 10514612,67 грн.

Крім цього, суд звертає увагу, що в ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, а саме - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Слід зазначити, що нікчемність договору про закупівлю унормовано в ст. 43 Закону України «Про публічні закупівлі». Однак, серед передбачених цією статтею підстав для нікчемності договору відсутня така підстава, як зміна істотних його умов всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону.

За таких умов укладені між сторонами Додаткові угоди №1 від 03.09.2020, №3 від 09.09.2020 та №4 від 11.09.2020 є правомірними і сторони зобов`язані дотримуватися їх умов, допоки вони не будуть визнані судом недійсними. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази визнання їх недійсними судом.

Відтак, суд відхиляє доводи відповідача, що вказані додаткові угоди є такими, що суперечать вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 15 Додатку №2 сторони передбачили, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Окрім основної суми заборгованості, позивач просить суд стягнути також 170348,77 грн. пені, 108716,93 грн. 3% річних, 364241,01 грн. інфляційних втрат.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що вони підлягають частковому задоволенню у розмірі 324347,25 грн. та 108692,07 грн. відповідно.

Суд зауважує, що при обрахунку розміру 3% річних, позивачем неправильно визначено розмір заборгованості за період 15.12.2020 17.12.2020, яка повинна становити 174139,00 грн., а не 274139,00 грн. Окрім цього, станом на 30.12.2020 розмір заборгованості відповідача становив 3488506,69 грн., а не 3488547,00 грн., з огляду на оплату 29.12.2020 у розмірі 200040,40 грн.

В свою чергу, при визначенні розміру інфляційних втрат позивачем допущено арифметичну помилку при обрахунку заборгованості з урахуванням індексу інфляції за січень 2021 року, що призвело до неправильного нарахування індексу інфляції на суму заборгованості за наступні місяці 2021 року. Зокрема, сума боргу з урахування індексу інфляції за січень 2021 року повинна становити 3280607,28 грн. (3238506,69 x 101,3 / 100), а не як визначено у розрахунку позивача 3533857,27 грн.

Що стосується позовної вимоги про стягнення 170348,77 грн. пені, то суд відмовляє у її задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами укладеного між сторонами Договору не передбачено нарахування пені поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Зважаючи на те, що позивач нараховує пеню на заборгованість за листопад 2020 року, то за умовами п. 5. Додатку №2 до Договору її нарахування можливе за період з 21.12.2020 і до 21.06.2021. Однак, в позовній заяві позивач нараховує пеню за період з 21.07.2021 і до 17.01.2022, тобто поза межами строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України.

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача у розмірі 55071,28 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 86В, офіс 6; код ЄДРПОУ 42892,69 грн. основної заборгованості, 324347,25 грн. інфляційних втрат, 108692,07 грн. 3% річних та 55071,28 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст рішення складено та підписано 09.06.2022.

Суддя Крупник Р.В.