ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5978/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2021 (повний текст складено та підписано 01.10.2021 суддя Кабакова В.Г.) у справі № 904/5978/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок «Престиж», м. Кропивницький, Кіровоградської області

до Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни, м. Кам`янське, Дніпропетровської області

про стягнення 184058,58 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок "Престиж" (далі - ТОВ "Ринок "Престиж", позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни (далі - ФОП Вчерашня Т.А., відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 184 058,58 грн, з яких: основний борг у розмірі 78 000,00 грн, пеня в розмірі 1 110,33 грн, неустойка у вигляді подвійної вартості орендної плати в сумі 78 000,00 грн, вартість нарахованих комунальних послуг у розмірі 26 948,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди № 68 від 21.11.2019 в частині своєчасної оплати орендних платежів.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2021 у справі №904/5978/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок "Престиж" 78000,00 грн. орендної плати, 1089,02 грн. пені за прострочення сплати орендної плати та 45430,09 грн. неустойки - подвійної денної вартості орендної плати, а також 1867,78 грн. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок "Престиж" на користь фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни 1776,40 грн. витрат на проведення експертизи.

В решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що з урахуванням наявності відтиску печатки відповідача на додатковій угоді від 21.11.2019, справжність якого відповідачем не спростовано, а також, що підпис в графі "ОРЕНДАР" додаткової угоди від 21.11.2019 виконано особисто Вчерашньою Т.А., відповідач був обізнаний про наявність додаткової угоди від 21.11.2019р. Акт прийому-передачі нежитлового приміщення до Договору підписано між сторонами 16.12.2019р. Після ознайомлення відповідачем з висновком судової експертизи, заперечення щодо підписання акта від 16.12.2019, останнім не підтримано. Місцевим господарським судом прийнято до уваги, що відповідачем в "Дополнения к договору №68 от 21.11.2019 г." зазначено щодо необхідності оплати за орендоване приміщення (13000,00 грн) за п`ять місяців та щодо необхідності підписання акта приймання-передачі приміщення в липні 2020 року. Даний документ написаний особисто Вчерашньою Т.А., що нею підтверджено. За умовами Договору з врахуванням додаткової угоди від 21.11.2019, сторонами погоджено сплату орендної плати в розмірі 13000,00 грн за один календарний місяць не пізніше 25 числа поточного місяця в рахунок орендної плати за наступний місяць. В порушення вказаних положень Договору, відповідачем не сплачено орендну плату за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2020 року. Заборгованість становить 78 000,00 грн. Зазначені обставини відповідачем не спростовано, розмір заборгованості не заперечено, доказів сплати орендної плати за вказаний період суду не подано. В вз`язку із чим, позовні вимоги в частині стягнення 78000,00 грн заборгованості з орендної плати за період з лютого по липень 2020 року заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню. Для здійснення нарахувань відповідачу плати за послуги опалення, спостереження за установками пожежної безпеки, охоронну систему, прибирання території, позивач має здійснити розрахунок сум виставлених до оплати згідно рахунків №176 від 27.02.2020, №308 від 30.03.2020, №456 від 25.05.2020, №96 від 31.01.2020, №98 від 31.01.2020, №409 від 30.04.2020, № 607 від 30.06.2020, № 705 від 31.07.2020 в загальному розмірі 26948,25 грн. Проте, вказані рахунки не містять розрахунків вартості таких послуг. Більше того, суми, зокрема, за послуги охоронної системи та спостереження згідно рахунків-фактур виставлених контрагентами позивачу та виставлених позивачем відповідачу співпадають. Отже, позивачем виставлено відповідачу до оплати рахунок на суму за приміщення в повному обсязі, а не відповідно до займаної площі. Позивачем не подано суду доказів погодження сторонами інших умов оплати за вказані послуги ніж передбачено п. 2.4. Договору. З підстав викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено заявлений до стягнення розмір 26948,25 грн вартості комунальних послуг. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Оскільки відповідачем та матеріалами справи не доведено наявності обставин, що перешкоджали поверненню об`єкта оренди позивачу, суд приходить до висновку, що ФОП Вчерашня Т.А. умисно не виконала обов`язку по поверненню предмета Договору ТОВ "Ринок "Престиж", в зв`язку із чим суд дійшов висновку, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі. З підстав викладеного, при розрахунку розміру неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.Враховуючи розмір орендної плати без ПДВ (10833,33 грн) та період прострочення повернення майна заявлений позивачем, суд приходить до висновку, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, підлягає розрахунку за 3 дні серпня та складає 2096,77 грн (349,46 грн за один день*2), за 30 днів вересня - 21 666,66 грн (361,11 грн за один день*2), за 31 день жовтня - 21 666,66 грн (349,46 грн за один день*2), а всього 45 430,09 грн. З викладених підстав, позовні вимоги в частині стягнення неустойки - подвійної денної вартості орендної плати, підлягають частковому задоволенню на суму 45 430,09 грн. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягають через безпідставність їх заявлення. Оскільки, прострочення зобов`язань по сплаті орендної плати за лютий 2020 року з врахуванням строку її оплати, визначеного п. 2.2. Договору, настало 26.01.2020, тому позивачем нараховано пеню без врахування шестимісячного строку. Отже, в межах періоду прострочення сплати відповідного платежу та періоду нарахування позивачем пені, остання за прострочення сплати орендної плати в сумі 13000,00 грн підлягає нарахуванню за період з 01.02.2020 по 26.07.2020 та становить 1089,02 грн. Позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати орендної плати підлягають частковому задоволенню в розмірі 1089,02 грн. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягають через безпідставність їх заявлення.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ФОП Вчерашня Т.А. - відповідач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2021 у справі №904/5978/20 скасувати частково в частині стягнення 78000,00 грн. орендної плати, 1089,02 грн. пені за прострочення сплати орендної плати та 45430,09 грн. неустойки - подвійної денної вартості орендної плати, а також 1867,78 грн. судового збору та відмовити в позові в цій частині.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано настуним:

- суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що існування печатки на додатковій угоді свідчить про обізнаність Відповідача щодо збільшення орендної плати, що не узгоджується з п.8.3 Договору, де вказано, що всі додаткові угоди повинні бути викладені у письмовій формі та підписані сторонами.

- випадкова наявність печатки на додатковій угоді не є підписом сторони та не може вважатися безумовною підставою для внесення змін до договору та збільшення орендної плати.

- як підставу винесеного рішення, судом першої інстанції зазначено як доказ власноручне написане відповідачем «Дополнение к договору № 68 от 21.11.2019 р. (а.с.157а т.1), де зазначено щодо необхідності підписання акту прийома-передачі приміщення в липні 2020 року та сплати орендної плати за п`ять місяців в розмірі 13000 грн. Вважаю, що судом помилково прийнятий цей документ, як доказ.

- перелічені місяці оренди не п`ять, а «февраль, март, июнь, март, июль». Якщо брати до уваги цей доказ, то як нараховується орендна плата грудень, квітень, травень та інші місяці. Це суд першої інстанції в своєму рішення не вказав.

Одночасно з цим в рішенні суду зазначено, що цей документ є доказом необхідності підписання акту прийому-передачі приміщення в липні 2020 року.

Однак, там зазначено, що підставою підписання такого акту є передача цього об`єкту оренди іншій особі, але матеріали справи таких доказів не містять.

Рішення суду першої інстанції з посиланням на цей доказ, не узгоджується з поняттям доказів в господарському процесі, в розумінні, в тому числі cm. 79 ГПК України, оскільки судом прийнятий як доказ і додаткова угода від 21.11.2019 року, і «Дополнение к Договору». Тобто як відбувалося нарахування орендної плати за місяці, коли вони не охоплені Дополнением, рішення суду не пояснює.

- умови договору щодо його розірвання не виконані Орендодавцем. Матеріали справи не містять доказів повідомлення Орендаря щодо дострокового розірвання договору. Є докази направлення листа, однак не має підтвердження його отримання. А сам лист не свідчить про витриманість часового відрізку щодо розірвання договору.

- В своїх усних поясненнях представник Позивача не зміг відповісти на запитання щодо нескористання можливості вручення листа та підписання акту з Відповідачем безпосредньо в об`єкті оренди.

Матеріали справи не містять доказів того, що Позивач запрошував Відповідача підписати акт повернення приміщення, а остання відмовилась або проігнорувала його.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Ринок «Престиж» вказує, що:

- в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідно до висновку почеркознавчої експертизи підпис на додатковій угоді від 21.11.2019 р. в графі «орендар» виконаний не нею, а іншою особою, тому на її думку підписання додаткової угоди щодо збільшення орендної плати не відбулося.

Укладена сторонами додаткова угода містить дві графи «орендодавець» та дві графи «орендар». За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи експерт дійшов наступних висновків:

- підпис в графі «ОРЕНДАР: Вчерашня Т.А.» додаткової угоди від 21.11.2019 p., виконаний не Вчерашньою Тетяною Анатоліївною , а іншою особою.

- підпис в графі «ОРЕНДАР» додаткової угоди від 21.11.2019 p., виконаний особисто Вчерашньою Тетяною Анатоліївною .

- підпис в графі «ОРЕНДАР: Вчерашня Т.А.» Акта прийому-передачі від 16.12.2019 p., виконаний особисто Вчерашньою Тетяною Анатоліївною .

- «Дополнение к договору №68 от 21.11.2019» було подане позивачем до початку розгляду справи по суті з дотриманням норм ГПК України, тому суд першої інстанції не мав підстав цей доказ не приймати.

- доводи відповідача стосовно стягнення з неї неустойки в розмірі подвійної орендної плати, жодним чином не спростовують висновків суду щодо стягнення подвійної орендної плати, оскільки об`зок щодо повернення об`єкта оренди покладається саме на орендаря, а не орендодавця.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №904/5978/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (суддя - доповідач) - Подобєд І.М., судді - Чус О.В., Орєшкіна Е.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.11.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

29.11.2021 від апелянта надійшов лист на виконання ухвали суду від 01.11.2021 з доказами з доказами сплати судового збору у розмірі 2802,00 грн. (судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України).

За розпорядженням керівника апарату суду від 06.12.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В. (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження тощо), проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №904/5978/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2021 у справі № 904/5978/20 колегією суддів у складі головуючого судді Подобєда І.М., суддів Орєшкіної Е.В., Кощеєва І.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2021 у справі № 904/5978/20.

Згідно із розпорядженням керівника апарату суду № 698/22 від 14.03.2022, у зв`язку припиненням повноважень судді Подобєда І.М. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.03.2022 для розгляду справи № 904/5978/20 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Іванова О.Г.

Ухвалою суду від 16.03.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Іванова О.Г. прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2021 у справі № 904/5978/20 до свого провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

21.11.2019 між ТОВ "Ринок "Престиж" (орендодавець) та ФОП Вчерашня Т.А. (орендар) укладено Договір оренди № 68 (далі - Договір, а.с. 37-38 т. 1), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Волкова,9.

16.12.219 між сторонами підписано Акт прийому-передачі нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м.Кропивницький, вул. Волкова,9 загальною площею 158,4кв.м.

28.07.2020 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про дострокове розірвання Договору, до якого додано угоду від 01.08.2020 про дострокове припинення Договору та акт прийому-передачі від 01.08.2020.

Оскільки, за твердженням позивача, договір припинено 01.08.2020, прострочення передачі об`єкта оренди складає: 31 день серпня, 30 днів вересня, 31 день жовтня 2020 року, тобто 92 дні. Відповідно до умов договору, орендна плата за 31 день серпня складає 13 000,00 грн (419,35 грн, за один день), за 30 днів вересня - 13 000,00 грн (433,33 грн за один день), за 31 день жовтня -13 000,00 грн (419,35 грн за один день). Всього за цей період заборгованість складає 39 000,00 грн.

Подвійна вартість орендної плати згідно укладеного між сторонами договору складає 78000,00 грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частнині встановлення обставин укладання 21.11.2019р. між ТОВ "Ринок "Престиж" (орендодавець) та ФОП Вчерашня Т.А. (орендар) Договору оренди № 68 (далі за текстом - Договору).

В постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 924/70/18 викладено наступний правовий висновок :

« … З прийняттям Закону України від 15.04.2014 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу" було внесено зміни до Господарського, Господарського процесуального, Цивільного, Цивільного процесуального кодексів, Кодексу адміністративного судочинства, законів "Про товарну біржу", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", "Про заставу", "Про нотаріат" та деяких інших нормативно-правових актів. Зміни торкнулись зменшення сфери використання печаток в господарській діяльності. Скасовано обов`язкову вимогу посвідчувати печаткою правочини юридичних осіб, зокрема господарські договори та довіреності (у тому числі на представництво в суді).

Відповідно до статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання може мати печатки.

Для виготовлення печаток одержання будь-яких документів дозвільного характеру не передбачається.

Згідно з пунктами 65, 68, 72, 73 Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 № 1893 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) особи, що персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій.

Печатки і штампи повинні зберігатися у сейфах або металевих шафах. Бланки дозволяється зберігати у шафах, що надійно замикаються та опечатуються.

Печатки і штампи, виготовлені з дозволу органів МВС, здаються для знищення цим органам за місцезнаходженням організацій.

У разі втрати печаток і штампів керівники організацій зобов`язані негайно повідомити про це органи МВС та вжити заходів для їх розшуку.

Отже, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірному акті та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на бухгалтерських документах, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося встановлення обставин протиправності використання печатки відповідача…»

Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення дял розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Скаржником не надано доказів на підтвердження обставин « випадкового залишення у позивача печатки підприємства» і обставин за яких вона «забрала її лише в грудні».

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги в частині « … випадкова наявність печатки на додатковій угоді не є підписом сторони та не може вважатися безумовною підставою для внесення змін до договору та збільшення орендної плати…» визнаються колегією суддів не підтвердженими належними і допустимими в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України докази.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 ГПК України).

Верховний Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що надані на підтвердження заявлених позовних вимог докази є більш вірогідними, ніж відсутність з боку відповідача доказів на їх спростування.

Твердження апеляційної скарги в частині того, що рішення суду першої інстанції з посиланням на цей доказ ( «Дополнение к договору № 68 от 21.11.2019р. (а.с. 157а т.1)») , не узгоджується з поняттям доказів в господарському процесі відхиляються як такі, що ґрунтуються на концепції негативного доказу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Відповідно до пунтку 5.11 Договору , об`єкт оренди повинен бути повернутий Орендодавцю в стані не гіршому, ніж той, що зафіксований у підписаному Сторонами акті прийому-передачі Об`єкту оренди з урахуванням його нормального фізичного зносу.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що «…Відповідно до п.5.11 Договору повернення об`єкту оренди повино відбуватися на підставі акту прийому - передачі, однак такий акт в матеріалах справи відсутній…» відхиляються як такі, що не відповідають змісту зазначенного пунтку договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у матеріальному і процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2021 у справі № 904/5978/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2021 у справі № 904/5978/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2021 у справі № 904/5978/20 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору покласти на Фізичну особу-підприємця Вчорашню Тетяну Анатоліївну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов