ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" червня 2022 р. Справа№ 5011-2/12750-2012

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Поляков Б.М.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича та постанову приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича від 19.11.2021 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 у третейській справі №5011-2/12750-2012

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Фізичної особи-підприємця Смірнової Олени Федорівни

про стягнення заборгованості по договору кредиту в сумі 1 046533, 35 грн

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання від 14.06.2022

ВСТАНОВИВ:

20.06.2012 постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 37/12 було прийнято рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до фізичної особи-підприємця Смірнової Олени Федорівни про стягнення заборгованості по договору кредиту в сумі 1 046533, 35 грн та третейського збору в сумі 10865, 33 грн.

18.09.2012 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про видачу виконавчого документу на виконання вищевказаного рішення третейського суду, яку задоволено ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 жовтня 2012 року.

На виконання Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.06.2012 у справі № 37/12 та ухвали Господарського суду міста Києва від 04.10.2012 Господарським судом міста Києва 04.10.2012 видано наказ № 5011-2/12750-2012.

19.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. розглянуто заяву AT «Альфа Банк» про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 і винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного наказу.

Не погоджуючись з рішенням та діями приватного виконавця, зокрема з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного наказу Господарського суду м. Києва № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012, ОСОБА_1 подано до Північного апеляційного господарського суду скаргу на відповідні рішення та дії державного виконавця.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича та постанову приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича від 19.11.2021 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 у третейській справі №5011-2/12750-2012. Розгляд скарги призначено на 01.02.2022. Визнано явку ОСОБА_1 та приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича обов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 розгляд скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича та постанову приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича від 19.11.2021 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 у третейській справі №5011-2/12750-2012 відкладено на 15.03.2022. Повторно визнано явку приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича обов`язковою. Зобов`язано ОСОБА_1 та приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича до наступного судового засідання, але не пізніше 04.03.2022, подати до апеляційного суду письмові відповіді на такі питання:- коли видано наказ на виконання ухвали місцевого суду від 04.10.2012;- коли наказ було пред`явлено до виконання;- по яким причинам рішення суду не було виконане;- чи була заборона (мораторій) на виконання наказу суду.

15.03.2022, судове засідання у справі №5011-2/12750-2012 - не відбулось, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та введення воєнного стану в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2022 призначено до розгляду в судовому засіданні справу №5011-2/12750-2012 на 24.05.2022.

В судове засідання 24.05.2022 сторони не з`явилися.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2022 розгляд скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича та постанову приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича від 19.11.2021 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 у третейській справі №5011-2/12750-2012 відкладено на 14.06.2022.

Колегія зауважує, що стосовно нового розгляду справи, який було призначено на 14.06.2022 сторони були повідомленні всіма можливими способами в умовах воєнного стану введеного в Україні, а саме: ухвалу про призначення розгляду справи було направлено на відомі суду електронні адреси сторін, що наявні в матеріалах справи, інформація про розгляд справи була оприлюднена на офіційному сайті Північного апеляційного господарського суду, за наявності реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі на офіційні електронні адреси таких осіб.

При цьому колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. «Мороз та інші проти України» та інші).

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що неявка сторін судове засідання не може бути підставою для відкладення розгляду справи.

До Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022р.та № 259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб та з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

При цьому, слід зауважити, що діяльність судів України в період воєнного стану регламентується, зокрема, Законом України "Про правовий режим воєнного стану", статтею 12-2 якого визначено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Отже, положеннями Закону України "Про правовий режим воєнного стану" унормовано, що навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право особи на судовий захист.

До того-ж, у відповідності до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади; характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

В умовах російської агресії на території України, кожен державний орган, кожен господарюючий суб`єкт , кожна людина повинні робити все, що в їх силах для досягнення перемоги над ворогом.

У зв`язку з чим, колегія суддів зазначає, що в період воєнного стану основною задачею господарських судів є забезпечення роботи економіки, шляхом вирішення в максимально короткі строки спорів між суб`єктами господарювання, з метою відновлення товарно-грошових відносин між ними, що в свою чергу призводить до наповнення бюджету країни, який в період воєнного стану дає можливість підвищувати обороноздатність країни.

За таких обставин, з урахуванням задач господарських судів, приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, введення в Україні воєнного стану, судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу в строк, який є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану" щодо недопустимості припинення повноважень судів в умовах воєнного стану, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи в суд апеляційної інстанції не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не їх обов`язком, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Предметом даної скарги є визнання протиправними рішень приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 67609423 від 19.11.2021, щодо примусового виконання наказу № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 Господарським судом міста Києва про стягнення з Фізичної особи - підприємця Смірнової Олени Федорівни на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 1046533 (один мільйон сорок шість тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 35 коп. та третейський збір в сумі 10 865 (десять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 33 коп з приводу пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11 -рп/2012).

У рішенні у справі "Янголенко проти України" від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і відкриття виконавчого провадження має відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Так відповідно до ч. 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2021 до приватного виконавця надійшла заява стягувана (AT «Альфа Банк») від 21.10.2021 про примусове виконання рішення із додатками:

- оригіналом наказу № 501 1 -2/12750-2012 виданого 04.10.2012 Господарським судом міста Києва;

- копією довіреності представника AT «Альфа Банк» за №01600121 від 19.08.2021;

- ухвалою Господарського суду м. Києва по справі № 5011-2/12750-2012 від 14.07.2021 про Заміну стягувана за наказом Господарського суду міста Києва від 04.10.2012 у справі №5011- 2/12750-2012, а саме: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК».

При цьому стягувач в своїй заяві зазначив, що ч.5. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як встановлено судом, пред`явлений наказ Господарського суду містить на звороті відмітку державного виконавця Першого міського відділу ДВС у м. Хмельницькому Дячок М.В. про завершення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ст. 47 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-X1V «Про виконавче провадження» - наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до довідки з спецрозділу виконавчих проваджень (ВП- спецрозділ) підставою повернення виконавчого документа державним виконавцем Дячок М.В. є- «Відповідно до Закону України №1304-VII від 03.069.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», встановлена заборона, щодо звернення стягнення на іпотечне майно боржника.»

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 р. № 1381-IX, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом тобто 23 вересня 2021 р.

Наступна відмітка в наказі господарського суду № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 Господарським судом міста Києва зроблена відповідно до Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання від 31.03.2021р. (подана заява без заміни сторони виконавчого провадження).

Таким чином стягувачем не було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, ст. 339 ГПК передбачає можливість оскарження дій приватного виконавця в разі порушення ним прав чи свобод сторони виконавчого провадження.

Однак, єдиним аргументом скаржника було те, що виконавчий документ є строковим, а в даному випадку строк для пред`явлення закінчився 04.10.2012.

Враховуючи наведе вище, даний аргумент не може бути підставою для визнання дій приватного виконавця незаконними, оскільки оспорюваний судовий наказ не міг бути виконаний поки діяла заборона встановлена відповідно до Закону України №1304-VII від 03.069.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За вказаних обставин, суд не вбачає у діях приватного виконавця при винесенні постанови порушень чинного законодавства, а доводи скарги не можуть бути підставою для скасування правомірних рішень державного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, скарга скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича та постанову приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича від 19.11.2021 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича та постанову приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва Івана Миколайовича від 19.11.2021 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 5011-2/12750-2012 виданого 04.10.2012 у третейській справі №5011-2/12750-2012 із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку та строки визначені ст.ст. 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Б.М. Поляков

Повний текст складено 20.06.2022