ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2022 р. Справа№ 910/3761/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Полякова Б.М.

Грека Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників процесу:

від ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк»: Шкурат О.М. - за наказом №326-н/пн від 17.12.2020 та у відповідності до Витягу з ЄДРПОУ;

від ТОВ «Ріо Фін»: Єлисеєв Є.В. - за ордером серія АІ № 1160514 від 08.10.2021;

від ТОВ «Інвестгарант»: Поліщук Р.М. (керівник) - відповідно до витягу з ЄДРПОУ.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/3761/21 (суддя Літвінова М.Є., повний текст рішення складено та підписано 18.10.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант»

до 1) Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс»

2) Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк»

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін»

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм»

5) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна

2) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович

3) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Іннеса Володимирівна

4) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна

5) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна

про визнання недійсними правочинів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» (надалі також позивач/ТОВ «Інвестгарант») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» (надалі також відповідач-1/ /ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс»), Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі також відповідач-2/ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк»/скаржник-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» (надалі також відповідач-3/ТОВ «Ріо Фін»/ скаржник-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм» (надалі також відповідач-4/ТОВ «Вестпальм»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (надалі також відповідач-5/ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест») про:

- визнання недійсним Іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О. В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрований в реєстрі за №1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору №3021 від 22.09.2008 (дублікат), № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, №1498 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2012, № 1943 від 23.08.2012) в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві;

- визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Осипенко Д.О. та реєстрованого в реєстрі № 873 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві;

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири 29.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 495, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тверською І. В. щодо квартири № 121 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві.

На обгрунтування позовних вимог ТОВ «Інвестгарант» зазначає, що останнє є власником квартири № 121 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві та набуло право власності на квартиру за інвестиційним договором від 26.12.2005 № 5.

Однак, 17.12.2020 з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що квартиру № 121 було відчужено на користь ТОВ «Вестпальм» без згоди та відома ТОВ «Інвестгарант». Підставою для державної реєстрації став договір купівлі-продажу квартир від 29.09.2020, у відповідності до якого, відчуження квартир здійснило ТОВ «Ріо Фін» як іпотекодержатель в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, право продажу ТОВ «Ріо Фін» належало на підставі іпотечного договору, договорів про внесення змін до іпотечного договору, рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2015 та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Разом з тим, як вказує ТОВ «Інвестгарант», останнє не було іпотекодавцем майнових прав на квартиру №121.

За таких обставин, на переконання позивача, вищенаведені договори порушують права ТОВ «Інвестгарант» та мають бути визнані недійсними на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

В подальшому, 25.06.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, у відповідності до якої останній просить суд змінити предмет позову, а саме додати дві вимоги про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 30.04.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М., який зареєстрований в реєстрі № 2098 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій 2б у м. Києві та визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави від 19.06.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., який зареєстровано в реєстрі № 3060 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій 2 Б у м. Києві.

Місцевим господарським судом прийнято до розгляду вищевказану заяву.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/3761/21 (суддя Літвінова М.Є., повний текст рішення складено та підписано 18.10.2021.) позов ТОВ «Інвестгарант» задоволено повністю.

Судове рішення прийнято з посиланням на ст. 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 236, 256, 257, 261, 267 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 11, 16, 190, 203, 204, 215, 316, 317, 319, 321, 328, 509, 512-514, 516, 517, 572, 575, 576, 627, 628, 837, 838, 875, 1046, 1054, 1077, 1078, Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивоване тим, що на момент укладання договору іпотеки № 1980 від 27.06.2008 у Відкритого акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» не було майнових прав на квартиру № 121, а відтак, останні не могли бути передані в іпотеку, отже за таких обставин, договір іпотеки № 1980 від 27.06.2008 в частині передачі майнових прав на квартиру №121 підлягає визнанню недійсним.

Разом з тим, як наслідок, договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки та застави від 19.06.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за №3060 в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. 20.02.2019 за № 873 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві; договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 30.04.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. за № 2098 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві, а також договори купівлі-продажу квартири від 29.09.2020, укладені між ТОВ «Ріо Фін» та ТОВ «Вестпальм», посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за № 495 щодо квартири № 121 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києва також мають бути визнані недійсними, оскільки є похідними вимогами.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/3761/21, ТОВ «Ріо Фін» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Також, не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21, ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначені апеляційні скарги обґрунтовані неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

19.11.2021 через управління документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Вестпальм» надійшли пояснення на апеляційну скаргу АБ «Укргазбанк» та апеляційну скаргу ТОВ «Ріо Фін» по справі № 910/3761/21, згідно з якими відповідач-4 просить суд, апеляційні скарги задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/3761/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

06.06.2022 через управління документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Інвестгарант» надійшли письмові пояснення.

Інші учасники справи відзиву на апеляційні скарги ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» не надали, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Ріо Фін» передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 18.10.2021 у справі №910/3761/21 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ «Ріо Фін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/3761/21.

27.10.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/3761/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 у справі №910/3761/21 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги ТОВ «Ріо Фін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21 призначено на 30.11.2021.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2021 апеляційну скаргу ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 у справі №910/3761/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21; об'єднано апеляційні скарги ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» в одне апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21 призначено на 30.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі №910/3761/21 відкладено розгляд даної справи на 21.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі №910/3761/21 оголошено перерву у даній справі до 18.01.2022.

18.01.2022 від суддів Буравльова С.І., Андрієнка В.В. та Шапрана В.В. надійшла заява про самовідвід.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 у справі № 910/3761/21 задоволено заяву про самовідвід суддів Буравльова С.І., Андрієнка В.В. та Шапрана В.В. від розгляду апеляційних скарг ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21; матеріали справи №910/3761/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/86/22 від 27.01.2022 у зв'язку із задоволенням заяви суддів Буравльова С.І., Андрієнка В.В. та Шапрана В.В. про самовідвід від розгляду даної справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/3761/21.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 27.01.2022, апеляційні скарги ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Поляков Б.М., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 у справі № 910/3761/21 апеляційні скарги ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/3761/21 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Полякова Б.М., Грека Б.М.; розгляд апеляційних скарг ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/3761/21 призначено на 02.03.2022.

Проте, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв'язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв'язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

У зв'язку з вищевикладеним, для запобігання загрози життю та здоров'ю суддів та учасників судового процесу судове засідання з розгляду справи №910/3761/21, призначене на 02.03.2022, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 у справі № 910/3761/21 розгляд апеляційних скарг ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/3761/21 призначено на 08.06.2022.

Явка представників сторін

08.06.2022 у судове засідання з'явилися керівник ТОВ «Інвестгарант» і представники ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін».

У судове засідання 08.06.2022 не з'явилися інші учасники справи, про причини нез'явлення суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв'язку.

Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 у справі № 910/3761/21 була надіслана судом апеляційної інстанції на електрону адресу учасників справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування.

Крім того, інформація щодо призначення розгляду справи №910/3761/21 на 08.06.2022 була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України.

При цьому колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю керівника ТОВ «Інвестгарант» і представників ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін».

Позиції учасників справи

Представники ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» у судовому засіданні 08.06.2022 підтримали вимоги апеляційних скарг з підстав викладених у них та просили їх задовольнити, оскаржуване рішення - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

08.06.2022 у судовому засіданні керівник ТОВ «Інвестгарант» заперечував проти доводів апеляційних скарг ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» та просив залишити їх без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21 - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2019 проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Інвестгарант» на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 182,6 кв. м за адресою: м. Київ, вулиця Ділова, будинок 2-Б, квартира 121 (номер запису про право власності: 30777791), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2019 № 160261492.

Слід зазначити, що підставою виникнення права власності на квартиру № 121, згідно з витягом, є такі документи:

- довідка про виконання умов інвестиційного договору, серія та номер: 5, виданий 15.04.2013, видавник: ТОВ «Регіон-інвест»;

- витяг з переліку інвесторів, серія та номер: 5, виданий 15.04.2015, видавник: ТОВ «Центрінвестбуд-2000»;

- акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 15.04.2013, видавник: сторони;

- додаткова угода до інвестиційного договору, серія та номер: 3, виданий 10.10.2012, видавник: сторони;

- додаткова угода до інвестиційного договору, серія та номер: 2, виданий 20.11.2007, видавник: сторони;

- додаткова угода до інвестиційного договору, серія та номер: 1, виданий 17.10.2006, видавник: сторони;

- інвестиційний договір, серія та номер: 5, виданий 26.12.2005, видавник: сторони.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 26.12.2005 між ТОВ «Регіон-Інвест» (товариство за договором) та ТОВ «Інвестгарант» (інвестор за договором) укладено інвестиційний договір № 5 (надалі - договір № 5), предметом якого є участь інвестора у фінансуванні будівництва квартир у житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом (місцями для паркування машин) на земельній ділянці, що розташована на розі вулиць Димитрова та А.Барбюса у Печерському р-ні м. Києва (надалі - об`єкт інвестування) за рахунок власних та залучених коштів шляхом внесення їх на поточний рахунок товариства.

В силу п. 1.4 Договору внесення інвестицій на будівництво об`єкту інвестування інвестором надає йому право на отримання у власність площ квартир на умовах визначених п.1.2 та п.1.3 цього договору.

Згідно з п. 1.2. Договору № 5 в редакції додаткової угоди від 20.11.2007 № 2 інвестор здійснює фінансування капітальних вкладень (інвестує) у житло, загальною площею 639,90 кв. м, що буде збудовано в майбутньому за фіксованою на момент інвестування вартості вимірної одиниці площі (1 кв. м).

У відповідності до п. 1.3. Договору № 5 в редакції додаткової угоди від 10.10.2012 № 3 характеристика об'єкта інвестування (квартир): № 75 (1 секція) - 16-17 поверх; 5 кімнат; загальна площа - 186,80 кв. м; № 93 (1 секція) - 21 поверх; 1 кімната; загальна площа - 101,30 кв. м; № 113 (3 секція) - 3 поверх; 4 кімнати; загальна площа - 182,60 кв. м; № 121 (3 секція) - 5 поверх; 4 кімнати; загальна площа - 182,60 кв. м.

Пунктом 2 Договору № 5 в редакції додаткової угоди від 10.10.2012 № 3 передбачена загальна вартість об`єкта інвестування, яка складає 3 232 373,88 грн з ПДВ.

З акту прийому-передачі від 15.04.2013 вбачається, що ТОВ «Регіон-Інвест» передало ТОВ «Інвестгарант» 4 (чотири) квартири загальною площею 563,30 кв.м згідно інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005.

Слід зазначити, що факт виконання ТОВ «Інвестгарант» умов інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005 у повному обсязі підтверджується довідкою від 15.04.2013 № 5 ТОВ «Регіон-Інвест». Перерахування коштів у сумі 3 232 373,88 грн відповідає повній вартості квартир №№ 75, 93, 113 та 121 в будинку за адресою: м. Київ, вул. Димитрова, 2 Б.

Як зазначає ТОВ «Інвестгарант», 17.12.2020 з інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно останньому стало відомо, що 29.09.2020 була проведена державна реєстрація права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 182, 6 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Ділова, будинок 2-Б, квартира 121 (номер запису про право власності: 38414318) за ТОВ «Вестпальм». Підстава проведення державної реєстрації: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 495, виданий 29.09.2020, видавник: ПН КМНО Тверська І.В.

Так, 29.09.2020 між ТОВ «Ріо Фін» (продавець за договором, який є іпотекодержателем) та ТОВ «Вестпальм» (покупець за договором) укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого продавець, діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного так і морального, продав, а покупець купив наступне майно: квартиру № 121 в будинку № 2Б по вулиці Діловій у місті Києві, загальною площею 182,6 кв.м, житловою площею 106,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 (далі - квартира чи/або предмет іпотеки).

За змістом п. 2 договору купівлі-продажу квартири право власності на предмет іпотеки належить ТОВ «Інвестгарант» (надалі - іпотекодавець) на праві приватної власності на підставі витягу ТОВ «Центрінвестбуд-2000» з переліку інвесторів № 5 від 15.04.2015; акту прийому-передачі від 15.04.2013; довідки ТОВ «Регіон-Інвест» про виконання умов інвестиційного договору від 15.04.2013 № 5; додаткової угоди до інвестиційного договору від 10.10.2012 №3; додаткової угоди до інвестиційного договору від 20.11.2007 №2; додаткової угоди до інвестиційного договору від 17.10.2006 № 1; інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005.

Пунктом 4 договору купівлі-продажу квартири передбачено, що право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі належить іпотекодержателю на підставі: іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980; дублікату договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 22.09.2008 Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3021; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1980, посвідченого 25.09.2008 Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3054; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 28.11.2008 Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3620; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1980, посвідченого 16.06.2011 Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1496; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 29.07.2012 Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2661; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 23.08.2012 Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1943; рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2015; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого 20.02.2019 Осипенко Д.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 873.

Як зазначає позивач, останній не був іпотекодавцем майнових прав на квартиру № 121 в будинку № 2Б по вулиці Діловій у місті Києві.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він виконав свої зобов`язання за інвестиційним договором, відтак, забудовник (ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс») втратив право розпоряджатись об`єктами інвестування - квартирою № 121 по вул. Діловій 2Б, у м. Києві , а тому договір іпотеки від 27.06.2008 (з урахуванням договорів про внесення змін до іпотечного договору) в частині спірної квартири не міг були укладений.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами до відповідачів, відповідно до яких (з урахуванням зміни предмета позову), просить суд:

- визнати недійсним Іпотечний договір, посвідчений 27.06.2008 Голубничою І В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрований в реєстрі за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору №3021 від 22.09.2008 (дублікат), № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, №1498 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2012, № 1943 від 23.08.2012) в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2Б у м.Києві;

- визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Осипенко Д.О. та реєстрованого в реєстрі № 873 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві;

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири 29.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 495, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В. щодо квартири № 121 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві;

- визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 30.04.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М., який зареєстрований в реєстрі № 2098 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій 2Б у м. Києві;

- визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави від 19.06.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., яким зареєстровано в реєстрі № 3060 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій 2Б у м. Києві.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржників та керівника позивача, обговоривши доводи апеляційних скарг, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов до висновку про те, що апеляційні скарги ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, 12.09.2003 між Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією, Комунальним підприємством «Печерськ - інвест» (сторона-1) та ВАТ «АК «Укртранс» (сторона-2) укладено договір участі в будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса у Печерському районі м. Києва № 315 (далі - договір № 315), предметом якого є співробітництво сторін по будівництву житлового будинку з вбудовано - прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на розі вулиць Димитрова та Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва.

Пунктом 2.2. Договору № 315 визначено, що в рамках договору сторона 1 є замовником, функції якого сторона-1 покладає на Комунальне підприємство «Печерськ - інвест», сторона-2 є генеральним інвестором та генеральним підрядником.

В подальшому, 19.11.2003 між ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» (виконавець за договором) та ТОВ «Регіон-Інвест» (інвестор за договором) укладено договір про інвестування будівництва житла № 7 (надалі - договір №7), предметом якого є інвестиційна діяльність, яка проводиться сторонами відповідно до Закону України «Про інвестиційну діяльність».

Згідно з 1.2. Договору № 7 в редакції додаткової угоди від 10.10.2012 №4 об`єктом інвестування за цим договором є квартири згідно з переліком загальною площею 1331,50 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Димитрова, 2 Б.

В силу п. 1.6. Договору в редакції додаткової угоди від 16.10.2006 №2, за рахунок внесених інвестицій за даним договором інвестор отримує у власність квартири, які є об`єктом інвестування за даним договором. Оформлення права власності на об`єкт інвестування та реєстрація права власності здійснюється в порядку, визначеному в розділі 2 даного договору. Право власності на об`єкт інвестування може бути оформлено як на інвестора, так і на фізичних та юридичних осіб, вказаних інвестором.

У відповідності до п. 2.3. Договору в редакції додаткової угоди від 16.10.2006 № 2 з моменту підписання даного договору виконавець передає, а інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування і інвестор має право розпоряджатися майновими правами на об`єкт інвестування на свій розсуд.

Після введення об`єкту в експлуатацію виконавець проводить за свій рахунок технічну інвентаризацію об`єкта та оформлює право власності на об`єкти інвестування на інвестора та/або на фізичних, юридичних осіб, вказаних інвестором, з наданням свідоцтв про право власності. Інвестор у свою чергу зобов`язується протягом 5-ти робочих днів з моменту введення об`єкту в експлуатацію надати виконавцю пакет документів, необхідний для оформлення права власності (п. 2.5. Договору в редакції додаткової угоди від 16.10.2006 №2).

За змістом п. 2.6. Договору в редакції додаткової угоди від 16.10.2006 №2 на підставі отриманих від виконавця свідоцтв про право власності на об`єкт інвестування, інвестор самостійно проводить державну реєстрацію права власності.

Пунктом 3.4.2 Договору в редакції додаткової угоди від 16.10.2006 № 2 визначено, що інвестор має право здійснювати передачу своїх майнових прав і зобов`язань за договором третім особам відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 5.3. Договору в редакції додаткової угоди від 16.10.2006 №2 даний договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Відповідно до акту від 19.11.2007 ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» передано ТОВ «Регіон-Інвест» майнові права на квартири згідно з переліком загальною площею 1306,20 кв.м.

Як вбачається із акту від 15.04.2013 ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» передано ТОВ «Регіон-Інвест» квартири згідно з переліком загальною площею 1331,50 кв.м.

Факт виконання ТОВ «Регіон-Інвест» умов Договору від 19.11.2003 № 7 підтверджується довідкою ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» від 15.04.2013 № 7/1, в результаті чого набуло право на отримання у власність об`єкта інвестування після введення будинку в експлуатацію.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2005 між ТОВ «Регіон-Інвест» (товариство за договором) та ТОВ «Регіон-Інвест» (інвестор за договором) укладено інвестиційний договір № 5 (надалі - договір № 5), предметом якого є участь інвестора у фінансуванні будівництва квартир у житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом (місцями для паркування машин) на земельній ділянці, що розташована на перетині вулиць Димитрова та А.Барбюса у Печерському р-ні м. Києва (надалі - об`єкт інвестування) за рахунок власних та залучених коштів шляхом внесення їх на поточний рахунок товариства.

У відповідності до п. 1.2. Договору № 5 в редакції додаткової угоди від 20.11.2007 № 2 інвестор здійснює фінансування капітальних вкладень (інвестує) у житло, загальною площею 639,90 кв.м, що буде збудовано в майбутньому за фіксованою на момент інвестування вартості вимірної одиниці площі (1 кв. м).

Пунктом 1.3. Договору № 5 в редакції додаткової угоди від 10.10.2012 №3 визначена характеристика об'єкта інвестування (квартир): № 75 (1 секція) - 16-17 поверх; 5 кімнат; загальна площа - 186,80 кв. м; № 93 (1 секція) - 21 поверх; 1 кімната; загальна площа - 101,30 кв. м; № 113 (3 секція) - 3 поверх; 4 кімнати; загальна площа - 182,60 кв. м; № 121 (3 секція) - 5 поверх; 4 кімнати; загальна площа - 182,60 кв. м ().

За змістом п. 2 Договору № 5 в редакції додаткової угоди від 10.10.2012 № 3 загальна вартість об`єкта інвестування складає 3 232 373,88 грн з ПДВ.

В подальшому, ТОВ «Регіон-Інвест» передало ТОВ «Регіон-Інвест» 4 (чотири) квартири загальною площею 563,30 кв.м згідно з інвестиційним договором № 5 від 26.12.2005, що підтверджується актом прийому-передачі від 15.04.2013.

Факт виконання ТОВ «Інвестгарант» умов інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005 у повному обсязі підтверджується довідкою ТОВ «Регіон-Інвест» від 15.04.2013 № 5. Перерахування коштів у сумі 3 232 373,88 грн відповідає повній вартості квартир № № 75, 93, 113 та 121 в будинку за адресою: м. Київ, вул. Димитрова, 2 Б.

Також, 27.04.2006 між Комунальним підприємством «Печерськ-інвест» (замовник за договором, сторона-1), ВАТ «АК «Укртранс» (генеральний інвестор за договором, сторона-2) та Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної ради України (генеральний підрядник за договором, сторона-3) укладено договір підряду № 20р на будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса у Печерському районі м. Києва, предметом якого є співробітництво сторін по будівництву об`єкта.

Частинами 1-2 статті 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Приписами статті 838 ЦК України визначено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, 14.06.2007 між АКБ «Київ» (кредитодавець за договором) та ВАТ «АК «Укртранс» (позичальник за договором) укладено договір про надання кредиту у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії №45/07 (надалі - кредитний договір № 45), у відповідності до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії на поповнення обігових коштів для здійснення статутної діяльності на наступних умовах: ліміт кредиту - 75 845 000,00 грн; 1 600 000,00 доларів США ліміт діє до 19:00 години 29.07.2011; 1 000 000,00 євро ліміт діє до 19:00 години 29.07.2011; строки кредиту користування кредитом до з 14.06.2007 по 28.02.2014; розмір плати за користування кредитними коштами: 18 % річних у гривні доларах США та євро (в редакції додаткової угоди від 29.07.2011 № 25).

В силу п. 3.1. Кредитного договору № 45/07 в редакції додаткової угоди № 25 від 29.07.2011 виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується іпотекою майнових прав на квартири у кількості 15 шт у будинку, що будується на земельній ділянці, розташованій на розі (на перетині) вулиць Димитрова та Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва (надалі - об`єкт інвестування), а саме квартири: № № 2, 6, 8, 9, 12, 15, 26, 27, 75, 76, 81, 86, 91, 117, 121, загальною площею 2 377,80 кв.м заставною вартістю 49 263 812, 44 грн.

Слід зазначити, що між сторонами укладалися додаткові угоди до договору, а саме: № 1 від 26.06.2007, № 2 від 12.07.2007, № 3 від 30.10.2007, №4 від 22.11.2007, № 5 від 21.12.2007, № 6 від 10.01.2008, № 7 від 25.01.2008, № 8 від 22.02.2008, № 9 від 14.03.2008, № 10 від 28.03.2008, № 11 від 09.04.2008, №12 від 30.04.2008, № 13 від 08.05.2008, № 14 від 05.06.2008, № 15 від 24.07.2008, № 16 від 29.07.2008, № 17 від 29.08.2008, № 18 від 16.09.2008, № 19 від 29.09.2008, № 20 від 28.10.2008, № 21 від 30.10.2008, № 22 від 20.11.2008, №23 від 28.11.2008, № 24 від 30.12.2008, № 25 від 29.07.2011, № 26 від 23.08.2012.

Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Так, 27.06.2008 між АКБ «Київ» (іпотекодержатель за договором) та ВАТ «АК «Укртранс» (іпотекодавець за договором) укладено іпотечний договір (надалі - договір іпотеки), згідно з умовами якого, за цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з договору № 45/07 від 14.06.2007 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, усіх змін та доповнень до нього в тому числі додаткових угод до кредитного договору, за яким іпотекодержатель надав іпотекодавцю кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії на наступних умовах: ліміт у гривні 82 182 425, 01 грн; ліміт у доларах США 1 600 000,00 доларів США ліміт діє до 19:00 години 29.07.2011; ліміт у євро 1 000 000,00 євро ліміт діє до 19:00 години 29.07.2011 за сплатою 15 % річних у гривні та 18 % річних у доларах США та євро зі строком повернення до 28.02.2014 включно згідно з графіком повернення заборгованості та на умовах, передбачених кредитним договором (в редакції договору про внесення змін до іпотечного договору від 27.06.2008, посвідченого Голубничою О.В., нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1980 від 23.08.2012).

Пунктом 1.2. Договору іпотеки передбачено, що іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, неустойки, відшкодування витрат, пов`язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням умов цього договору.

Згідно з п. 1.3. Договору іпотеки в редакції договору про внесення змін від 16.06.2011 предметом іпотеки є майнові права на квартири за № 15, загальною площею 155,20 кв.м, жилою пл. 81,10 кв.м, п'ятий поверх, секція 1; №26, загальною площею 98,7 кв.м, жилою пл. 45,9 кв.м, сьомий поверх, секція 1; № 27, загальною площею 154,90 кв.м, жилою пл. 81,00 кв.м, сьомий поверх, секція 1; №75, загальною площею 177,2 кв.м, жилою пл. 79,8 кв.м, шістнадцятий - сімнадцятий поверх, секція 1; №76, загальною площею 250,70 кв.м, жилою пл. 97,40 кв.м, шістнадцятий - сімнадцятий поверх, секція 1; № 117, загальною площею 182,5 кв.м, жилою пл.106,3 кв.м, четвертий поверх, секція 3; №121, загальною площею 182,4 кв.м, жилою пл. 106,3 кв.м, п'ятий поверх, секція 3, у будинку, що будується на земельній ділянці, розташованій на розі вулиць Димитрова та Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва (надалі за текстом предмет іпотеки).

У відповідності до п. 1.4. Договору майнові права, які передаються в іпотеку за цим договором, належать іпотекодавцю на підставі договору № 315 участі в будівництві житлового будинку з вбудовано - прибудованими приміщеннями та підземним гаражем на розі вулиць Димитрова та Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва від 12.09.2003, укладеного між Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією та Комунальним підприємством «Печерськ-інвест», додатку № 2 до договору № 315 від 12.09.2003, від 29.11.2007, договору підряду № 20р на будівництво житлового будинку з вбудовано - прибудованими приміщеннями та підземним гаражем на розі вулиць Димитрова та Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва, укладеного 27.04.2006 між Комунальним підприємством «Печерськ-інвест», ВАТ «АК «Укртранс», Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної ради України.

Зазначений вище договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1980.

Необхідно вказати, що до договору іпотеки № 1980 вносилися зміни, а саме договорами про внесення змін: № 3021 від 22.09.2008, № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, № 1496 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2011, № 1943 від 23.08.2012.

Частиною 1 статті 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст.576 ЦК України).

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Слід зазначити, що 19.06.2015 між ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» (неплатоспроможний банк за договором) та ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (приймаючий банк за договором) укладено договір про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку (надалі - договір про передачу), у відповідності до умов якого, неплатоспроможний банк передає, а приймаючий банк приймає активи неплатоспроможного банку та права вимоги за договорами забезпечення, перелік яких зазначено у реєстрах, які є додатками до цього договору.

Пунктом 1.2. Договору про передачу визначено, що у зв`язку із прийняттям активів неплатоспроможного банку та прав вимоги за договорами забезпечення, приймаючий банк отримує у власність майно згідно з переліком, визначеним у реєстрі активних рахунків, реєстрі основних засобів, реєстрі нематеріальних активів та необоротних активів, реєстрі цінних паперів, реєстрі інших активів, що входять до складу реєстру активів, та одержує, включаючи, але не обмежуючись:

1.2.1. право вимагати від боржників неплатоспроможного банку за договорами про здійснення активних операцій, права вимоги за якими переходять відповідно до цього договору до приймаючого банку (надалі - основні договори) належного та повного виконання всіх зобов`язань за основними договорами, включаючи сплату заборгованості за основними договорами, процентів за основними договорами, можливих комісій, неустойки, штрафних санкцій, відповідно до умов основних договорів;

1.2.2. право вимагати від боржників неплатоспроможного банку за договорами про забезпечення, права вимоги за якими переходять відповідно до цього договору до приймаючого банку (надалі - договори забезпечення), належного та повного виконання всіх зобов`язань за цими договорами, включаючи, але не обмежуючись: право звернути стягнення на предмет застави за договорами забезпечення та за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги за основними договорами у повному обсязі, у разі невиконання боржниками за основними договорами зобов`язань за основними договорами та/або боржниками за договорами забезпечення зобов`язань за договорами забезпечення; право звернення до поручителя за договором поруки з вимогою про своєчасне та належне виконання основного договору, зокрема повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісій, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання осевого договору, якщо інше не встановлено договором поруки;

1.2.4. будь-які інші права, які має неплатоспроможний банк за активи, які передаються за цим договором та включені до реєстру активів.

Відповідно до п. 4.1. Договору про передачу приймаючий банк з дня укладення сторонами цього договору та підписання акту приймання-передачі активів та зобов`язань, набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо боржників, вимоги до яких передані відповідно до цього договору разом із правами за договорами забезпечення таких вимог. Згода відповідних боржників до вже укладених договорів з відповідними боржниками не вимагається.

Також, 19.06.2015 між ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» (неплатоспроможний банк за договором) та ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (приймаючий банк за договором) складено та підписано акт приймання-передачі активів та зобов`язань на виконання умов договору про передачу від 19.06.2015.

Крім того, 19.06.2015 ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» (неплатоспроможний банк за договором) та ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (приймаючий банк за договором) укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави (надалі - договір про відступлення прав вимоги), відповідно до умов якого неплатоспроможний банк відступає, а приймаючий банк набуває права вимоги за договорами іпотеки та застави, перелік яких визначено у реєстрах, які є додатками до цього договору.

Згідно з п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги, що зазначені у п. 1.1. цього договору, здійснюється одночасно з відступленням прав вимоги на активи неплатоспроможного банку за договором про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку (надалі - договір про передачу).

В силу пункту 1.3. Договору відступлення прав вимоги за цим договором приймаючий банк одержує право вимагати від боржників неплатоспроможного банку за договорами іпотеки та застави, права вимоги за якими переходять відповідно до цього договору до приймаючого банку (далі - договори забезпечення) належного та повного всіх зобов`язань за цими договорами, включаючи, але не обмежуючись: право звернути стягнення на предмет іпотеки-застави за договорами забезпечення та за рахунок предмету іпотеки-застави задовольнити свої вимоги за договорами, забезпеченими відповідними договорами забезпечення (надалі - основні договори) у розмірі, встановленому такими договорами, у разі невиконання боржниками за основними договорами зобов`язань за основними договорами та/або боржниками за договорами забезпечення зобов`язань за договорами забезпечення.

У відповідності до п. 1.4. Договору відступлення прав вимоги з моменту нотаріального посвідчення цього договору приймаючий банк набуває прав іпотекодержателя та заставодержателя за договорами забезпечення.

За змістом п. 4.1. Договору відступлення прав вимоги приймаючий банк з дня укладення сторонами цього договору набуває усіх прав вимог за договорами забезпечення, що передані за цим договором. При цьому не вимагається згода боржників (іпотекодавців/заставодавців) на передачу прав вимоги за цим договором та внесення змін (у тому числі доповнень) до вже укладених договорів з відповідними боржниками.

Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №5060.

Слід зазначити, що у додатку № 4 до договору відступлення прав вимоги міститься реєстр договорів іпотеки юридичних осіб, у пункті 8 якого зазначено кредитний договір від 14.06.2007 № 45/07.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Необхідно вказати, що 20.02.2019 між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний кредитор за договором) та ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (новий кредитор за договором) укладено договір факторингу (відступлення права грошової вимоги) (надалі - договір факторингу), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор/новий кредитор зобов`язується передати в розпорядження клієнта/первісного кредитора грошові кошти без ПДВ за відступлення прав вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною в п. 1.2. цього договору, а клієнт/первісний кредитор зобов`язується відступити фактору/новому кредитору свої права грошової вимоги до боржника в розмірі та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.2. Договору факторингу передбачено, що за цим договором відступається право грошової вимоги (кредитна заборгованість, що розрахована на дату укладення цього договору згідно умов кредитних договорів без ПДВ), яке виникло на підставі договорів, укладених між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є первісним кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 19.06.2015) та ВАТ «АК «Укртранс», правонаступником якого є ПрАТ «АК «Укртранс», а саме: договором № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 14.06.2007 з урахуванням змін та доповнень до кредитного договору (надалі - кредитний договір № 1) в сумі 341 574 156,39 грн (в т. ч. по кредиту - 74 466 196,01 грн, по процентам - 67 077 315,71 грн, по пені - 200 030 644, 67 грн), а також в сумі 418 684,94 євро про процентам та у сумі 669 895, 90 доларів США по процентам.

Слід зазначити, що кредитні договори не містять заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні та не потребують згоди боржника на таку заміну кредитора.

Згідно з п. 1.6. Договору факторингу після отримання клієнтом/первісним кредитором грошових коштів без ПДВ за відступлення права вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною у п. 1.2. цього договору, фактор/новий кредитор вважається стороною кредитних договорів та до фактора/нового кредитора переходять усі права та обов`язки кредитора по відношенню до боржника, що належали до цього первісному кредитору за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існуватимуть на момент переходу цим прав, а клієнт/первісний кредитор втрачає всі права за кредитними договорами.

У відповідності до п. 1.8. Договору факторингу сторони після повної оплати фактором/новим кредитором суми грошових коштів без ПДВ за відступлення права вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною в п. 1.2. цього договору, клієнт/ первісний кредитор надає фактору/новому кредитору права вимоги за договором іпотеки від 27.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1980 з урахуванням змін та доповнень.

20.02.2019 між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний кредитор за договором) та ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (новий кредитор за договором) складено та підписано акт прийому-передачі документації за договором факторингу (відступлення права грошової вимоги).

В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2019 між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний іпотекодержатель за договором) та ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (новий іпотекодержатель за договором) укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель відступає у повному обсязі, а новий іпотекодержатель приймає всі права та обов`язки іпотекодержателя, що існують станом на дату укладення цього договору, за іпотечним договором від 27.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим №1980 (надалі - договір іпотеки), укладений між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є первісним іпотекодержателем в силу договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» та посвідченого 19.06.2015 приватним нотаріусом Морозовою С.В. за реєстровим № 3060) та ВАТ «АК «Укртранс», правонаступником якого є ПрАТ «АК «Укртранс».

За договором іпотеки договором іпотеки забезпечується виконання зобов`язань, об`єктом яких є грошові кошти, без ПДВ, що випливають з договору № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 14.06.2007, який укладений між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є первісним кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 19.06.2015) та іпотекодавцем (п. 1.3. Договору про відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.4. Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення, до нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за договором іпотеки, зокрема, право вимагати від іпотекодавця належного та реального виконання зобов`язань за договором іпотеки в обсязі, у розмірі та на умовах, що існують на момент переходу цих прав.

Згідно з п. 1.5. Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки зазначено, що з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення, новий іпотекодержатель вважається стороною договору іпотеки, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права та обов`язки за договором іпотеки.

Пунктом 1.7. Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки передбачено, що договір іпотеки не містить заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні та заборони щодо заміни кредитора без згоди боржника. Первісному іпотекодержателю не відомо про будь-які інші обставини, які можуть стати перешкодою для відступлення та реалізації прав за договором іпотеки.

Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. та зареєстровано в реєстрі за № 873.

Так, 20.02.2019 між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний іпотекодержатель за договором) та ТОВ «Фінансова компанія «Реверс інвест» (новий іпотекодержатель за договором) складено та підписано акт прийому-передачі документації за договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 20.02.2019.

З матеріалів справи вбачається, 30.04.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Реверс інвест» (клієнт за договором) та ТОВ «Ріо Фін» (фактор за договором) укладено договір факторингу (відступлення права грошової вимог) № 30/04 (надалі - договір № 30/04), відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта грошові кошти без ПДВ за відступлення права вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною у п. 1.2. цього договору, а клієнт зобов`язується відступити фактору свої права грошової вимоги до ВАТ «АК «Укртранс» (надалі - боржник) у вимозі та на умовах, передбачених цим договором (надалі - право вимоги).

За змістом п. 1.2. Договору № 30/04 клієнт є власником права вимоги на підставі договору факторингу (відступлення права грошової вимоги), укладеного 20.02.2019 між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі - договір факторингу).

Згідно з пунктом 1.3. договору № 30/04 за цим договором відступається право вимоги (кредитна заборгованість, що розрахована на дату укладення цього договору факторингу згідно умов кредитних договорів без ПДВ), яке виникло на підставі договорів, укладених між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є першим кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 19.06.2015) та боржником, а саме, договором № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 14.06.2007 з урахуванням змін та доповнень до кредитного договору (надалі - кредитний договір № 1) у сумі 341 574 156,39 грн (в т. ч. по кредиту - 74 466 196,01 грн, по процентам - 67 077 315,71 грн, по пені - 200 030 644,67 грн), а також в сумі 418 684,94 євро про процентам та в сумі 669 895,90 доларів США по процентам.

В силу п. 1.5. Договору № 30/04 у момент укладення цього договору до фактора переходить право вимоги (замість клієнта) до боржника належного та реального виконання всіх грошових зобов`язань боржника, які випливають з умов кредитних договорів, в обсягах, що існували на момент укладення договору факторингу.

Відповідно до п. 1.7. Договору № 30/04 у момент укладення цього договору фактор вважається стороною кредитних договорів та до фактора переходять усі права та обов`язки кредитора по відношенню до боржника, що належали до цього клієнту за кредитними договорами в обсязі, що існував на момент укладення договору факторингу, а клієнт втрачає всі права за кредитними договорами.

В момент відступлення права вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною у п. 1.2. договору, клієнт передає фактору права вимоги, зокрема, за договором іпотеки від 27.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1980 з урахуванням змін та доповнень (п. 1.9. Договору №30/04).

Так, 30.04.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (клієнт за договором) та ТОВ «Ріо Фін» (фактор за договором) складено та підписано акт прийому-передачі документації за договором факторингу (відступлення права грошової вимоги).

З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (первісний іпотекодержатель за договором) та ТОВ «Ріо Фін» (новий іпотекодержатель за договором) укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, у відповідності до умов якого, первісний іпотекодержатель відступає у повному обсязі, а новий іпотекодержатель приймає всі права та обов`язки іпотекодержателя, що існують станом на дату укладення цього договору, за іпотечним договором від 27.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1980 (надалі - договір іпотеки), укладений між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є первісним іпотекодержателем в силу договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» та посвідченого 19.06.2015 приватним нотаріусом Морозовою С.В. за реєстровим № 3060) та ВАТ «АК «Укртранс», правонаступником якого є ПрАТ «АК «Укртранс».

Згідно з п. 1.4. Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, договором іпотеки забезпечується виконання зобов`язань, об`єктом яких є грошові кошти, без ПДВ, що випливають з договору № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 14.06.2007, який укладений між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є первісним кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 19.06.2015) та іпотекодавцем.

За змістом п. 1.5. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення, до нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за договором іпотеки, зокрема, право вимагати від іпотекодавця належного та реального виконання зобов`язань за договором іпотеки в обсязі, у розмірі та на умовах, що існують на момент переходу цих прав.

У відповідності до п. 1.6. Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення новий іпотекодержатель вважається стороною договору іпотеки, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права та обов`язки за договором іпотеки.

Пунктом 1.8. Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки визначено, що договір іпотеки не містить заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні та заборони щодо заміни кредитора без згоди боржника. Первісному іпотекодержателю не відомо про будь-які інші обставини, які можуть стати перешкодою для відступлення та реалізації прав за договором іпотеки.

Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2038.

Так, 30.04.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Реверс інвест» та ТОВ «Ріо Фін» складено та підписано акт прийому-передачі документації за договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 30.04.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2020 між ТОВ «Ріо Фін» (продавець за договором, який є іпотекодержателем) та ТОВ «Вестпальм» (покупець за договором) укладено договір купівлі-продажу квартири (надалі - договір купівлі-продажу квартири № 495), у відповідності до умов якого, продавець, діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного, так і морального, продав, а покупець купив наступне майно: квартиру № 121 в будинку № 2 Б по вулиці Діловій у місті Києві, загальною площею 182,6 кв.м, житловою площею 106,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 (надалі - квартира чи/або предмет іпотеки).

В силу п. 2 Договору купівлі-продажу квартири № 495 право власності на предмет іпотеки належить ТОВ «Інвестгарант» (надалі - іпотекодавець) на праві приватної власності на підставі: витягу ТОВ «Центрінвестбуд-2000» з переліку інвесторів № 5 від 15.04.2015; акту прийому-передачі від 15.04.2013; довідки ТОВ «Регіон-Інвест» про виконання умов інвестиційного договору від 15.04.2013 № 5; додаткової угоди до інвестиційного договору від 10.10.2012 №3; додаткової угоди до інвестиційного договору від 20.11.2007 №2; додаткової угоди до інвестиційного договору від 17.10.2006 № 1; інвестиційного договору від 26.12.2005 № 5.

Відповідно до п. 3 Договору купівлі-продажу квартири № 493 право власності на зазначену квартиру зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.03.2019, номер запису про право власності: 30777791, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Слід вказати, що у п. 4 Договору купівлі-продажу квартири № 495 зазначено, що право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі належить іпотекодержателю на підставі: іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за № 1980; дублікату договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 22.09.2008 Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3021; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 року Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 25.09.2008 року Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3054; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 року Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1980, посвідченого 28.11.2008 року Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3620; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 року Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 16.06.2011 року Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1496; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 року Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 29.07.2012 Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2661; договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 року Голубничою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, посвідченого 23.08.2012 року Голубничою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1943; рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2015; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого 20.02.2019 Осипенко Д.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 873.

Згідно з п. 5 Договору купівлі-продажу квартири № 495 продавець не менш ніж за 30 (тридцять) днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу: трек-номер №403 від 28.04.2020 та трек-номер № 849 від 16.07.2020.

Проте, матеріали справи не містять відповідних доказів повідомлення іпотекодавця про свій намір укласти договір.

Відчуження зазначеного предмету іпотеки за цим договором здійснюється за 1 720 000,00 грн без ПДВ. Оподаткування ПДВ здійснюється відповідно до Податкового кодексу України (п. 7 Договору купівлі-продажу квартири № 495).

Зазначений договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 495.

В силу п. ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 7 ст.179 ГК України, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Нормами ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В силу ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Як вже зазначалось вище, ТОВ «Інвестгарант» набуло право власності на квартиру на підставі інвестиційного договору від 26.12.2005 № 5, укладеного з ТОВ «Регіон-Інвест», додаткових угод до нього, акта прийому-передачі від 15.04.2013, довідки від 15.04.2013 № 5 та платіжним дорученням № 113 від 27.12.2005 на суму 3 232 373,88 грн.

В подальшому, 15.03.2019 проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Інвестгарант» на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 182,6 кв. м за адресою: м. Київ, вулиця Ділова, будинок 2-Б, квартира 121 (номер запису про право власності: 30777791), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2019 № 160261492.

Разом з тим, ТОВ «Регіон-Інвест» набуло майнові права на квартиру №121 на підставі укладеного з ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» договору про інвестування будівництва житла від 19.11.2003 № 7.

Приписами статті 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Так, ТОВ «Інвестгарант» стало власником майнових прав за інвестиційним договором на будівництво квартир, повністю сплативши вартість об`єкта будівництва, тобто вчинивши дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги щодо переходу права власності на об`єкт будівництва або для набуття майнових прав на цей об`єкт.

В подальшому, ТОВ «Інвестгарант» оформило у встановленому законодавством порядку право власності на спірні квартири.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Необхідно вказати, що так як ТОВ «Інвестгарант» набуло право власності на квартиру № 121 на підставі укладеного з ТОВ «Регіон-Інвест» інвестиційного договору від 26.12.2005 № 5, то передача ВАТ «АК «Укртранс» майнових прав на квартиру № 121 в іпотеку на підставі іпотечного договору, укладеного з АКБ «Київ» 27.06.2008 (тобто майже через три роки після передачі майнових прав на ці ж квартири позивачу) є неправомірною.

Відтак, на момент укладення між АКБ «Київ» (іпотекодержатель за договором) та ВАТ «АК «Укртранс» (іпотекодавець за договором) договору іпотеки від 27.06.2008 № 1980, ВАТ «АК «Укртранс» (виконавець за договором) на підставі укладеного з ТОВ «Регіон-Інвест» (інвестор за договором) договору від 19.11.2003 про інвестування будівництва житла № 7 передало, а інвестор набув майнові права на об`єкт інвестування (квартира №121), внаслідок чого інвестор отримав право розпоряджатися майновими правами на об`єкт інвестування на свій розсуд (передало майнові права на квартиру ТОВ «Інвестгарант» за договором від 26.12.2005 № 5).

Таким чином, на момент укладення договору іпотеки від 27.06.2008 у іпотекодавця були відсутні майнові права на квартиру № 121, отже останні не могли бути передані в іпотеку АКБ «Київ».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що договір іпотеки від 27.06.2008 №1980 в частині передачі майнових права на квартиру № 121 підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про визнання недійсними:

- договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки та застави від 19.06.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за №3060 в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві;

- договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. 20.02.2019 за № 873 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві;

- договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 30.04.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. за № 2098 в частині майнових прав на квартиру № 121 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві;

- договори купівлі-продажу квартири від 29.09.2020, укладені між ТОВ «Ріо Фін» та ТОВ «Вестпальм», посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за № 495 щодо квартири № 121 по вул. Діловій, 2Б у м. Києва - так як є похідними вимогами.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» про застосування строку позовної давності, з огляду на таке.

Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ст. 267 ЦК України).

Відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено про те, що 17.12.2020 з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно останньому стало відомо, що квартиру № 121 було відчужено на користь ТОВ «Вестпальм» без згоди та відома ТОВ «Інвестгарант». Отже, позивач довідався про порушення свого права саме 17.12.2020.

Разом з тим, відповідно до відмітки Господарського суду міста Києва на першому аркуші позовної заяви, ТОВ «Інвестгарант» звернулося до суду з даним позовом 10.03.2021, тобто через 83 (вісімдесят три) дні з того моменту, коли позивачу стало відомо про порушення його права.

Водночас, судом враховано те, що позивач не є стороною оспорюваних правочинів, а відтак, останній був позбавлений можливості довідатися про їх укладення.

При цьому, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права раніше ніж 17.12.2020.

За таких обставин, позивачем подано позов в межах загального строку позовної давності.

Посилання скаржників про те, що платіжне доручення № 113 від 27.12.2005 на суму 3 232 373,88 грн не може вважатися належним доказом сплати - є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки, зокрема, у призначенні платежу вказано, що даний платіж здійснено на підставі «Інвестування будівництва житла згідно інвестиційного договору №5 від 26.12.2015…».

Поміж іншого, щодо доводів скаржників про те, що дана справа мала розглядатися в межах справи про банкрутство, необхідно зазначити таке.

Так, у п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним КУзПБ, прийнятим відповідно до Закону України від 18 жовтня 2018 року № 2597-VІІІ та введеним в дію з 21 жовтня 2019 року. Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства у цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо). Отже, КУзПБ у порівнянні з попереднім процесуальним законом розширив свою дію щодо суб`єктів, які підпадають під його регулювання (неплатоспроможних фізичних осіб), що зумовило розгляд у господарському суді спорів про неплатоспроможність фізичних осіб, незалежно від того, чи займаються вони підприємницькою діяльністю.

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення у ній вимог кредиторів-приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

Отже, при врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Застосувавши принцип концентрації у справі про банкрутство ряду майнових та немайнових спорів, КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною 3 статті 7 КУзПБ визначено процесуальні наслідки щодо необхідності надіслання до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство та який розглядає спір по суті, матеріалів справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відтак, статтею 7 КУзПБ як процесуальним законом змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника(юридичної чи фізичної особи), зокрема й тих, які виникають з кредиторами - контролюючими органами щодо сплати податків та зборів.

Таким чином, з прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

Оскільки відносно відповідача-1 було відкрито провадження у справі про банкрутство за три місяці до ухвалення рішення у даній справі, при цьому позовні вимоги справи № 910/3761/21 стосуються майна боржника, то за приписами ч. 2 ст. 7 КУзПБ дана справа має розглядатися господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Разом з тим, судова колегія зауважує, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації») щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Сутяжник проти Росії» зроблено висновок про те, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру, зокрема, відступ від цього принципу допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.

Під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі «Волчлі проти Франції», ТОВ ««Фріда» проти України»).

Аналіз наведеного свідчить, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення, яке не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суперечність правозастосування щодо порядку розгляду спорів в межах справи про банкрутство чи в окремому позовному провадженні, зумовлені нечіткістю правового регулювання та несталістю судової практики, не повинні мати наслідком порушення принципу правової визначеності у випадку забезпечення справедливого розгляду справи.

Скасування судового рішення лише з підстав встановлення факту порушення, яке жодним чином не вплинуло та не могло вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення, є відступом від принципу правової визначеності та проявом правого пуризму.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №926/358/19.

За вказаних обставин, враховуючи принцип процесуальної економії господарського судочинства, а також наведену вище практику ЄСПЛ, беручи до уваги, що прийняття оскаржуваного судового рішення не призвело до прийняття неправильного по суті рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність в даному конкретному випадку підстав для скасування правильного по суті рішення.

Таким чином, місцевий господарський суд належним чином оцінивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про задоволення позовної заяви.

Інші твердження апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21 та у даному випадку скаржниками не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційних скарг колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21, та, відповідно апеляційні скарги ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Ріо Фін» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційних скарг у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/3761/21 залишити без змін.

3. Справу № 910/3761/21 направити до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 21.06.2022.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Поляков

Б.М. Грек