РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.06.2022Справа № 910/19395/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфініт Трейд" (м. Київ)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" (м. Київ)

про стягнення 1.100.952,00 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Зарицький А.Д.

Від відповідача: Гаркавенко І.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфініт Трейд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" про стягнення 1.100.952,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неоплату відповідачем продукції, що була поставлена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфініт Трейд" на підставі Договору поставки № ПЗ/НХ-21106/НЮ від 02.04.21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.21. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

08.12.21. від позивача надійшла заява про усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.22. відкрито провадження у справі №910/19395/21, постановлено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.01.22.

30.12.21. від відповідача надійшов відзив, у якому останній заперечив проти позову, посилаючись на відсутність підстав для оплати поставленої позивачем продукції у зв`язку з її неналежною якістю.

11.01.22. від позивача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

11.01.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 17.02.22.

18.01.22. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наведені доводи на спростування позиції відповідача.

24.01.22. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

16.02.22. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17.02.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.03.22.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 17.03.22., не відбулось у зв`язку із веденням на території Київської області бойових дій та загрозою для життя і здоров`я громадян.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.22. призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 31.05.22.

17.05.22. від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

20.05.22. від відповідача надійшло клопотання про зменшення судових витрат позивача.

31.05.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 09.06.22.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 09.06.22. представник позивача підтримав свої позовні вимоги, представник відповідача проти позову заперечував.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.06.22. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.04.21. між позивачем, як Постачальником, та відповідачем, як Покупцем, було укладено договір на закупівлю товару № ПЗ/НХ-21106/НЮ (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю певні продукцію (далі - товар), відповідно до Специфікації №1 (Додаток № 1), а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити цей товар на умовах даного Договору.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.123.21., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих зобов`язань (п. 13.1. Договору).

Згідно з п. п. 1.2., 1.4. Договору найменування товару: болометри, пристрої сонцезахисні (2021року випуску); виробник товару: ТОВ "СВП "Квазар" (Україна); кількість та асортимент товару визначається у Специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною даного Договору.

Пунктами 2.1. - 2.7. Договору сторони встановили, що Постачальник повинен поставити Покупцеві товар, якість якого відповідає нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток № 1). Підтвердженням якості та відповідності товару з боку Постачальника є декларація постачальника про відповідність, сертифікат, які надаються Покупцю разом з товаром. Вхідний контроль, приймання товару по якості та кількості проводиться кінцевим одержувачем - виробничим підрозділом Покупця, згідно вимог п.6.6 та 6.7 даного Договору. При виявленні невідповідності кількості, якості чи асортименту товару, виклик представника Постачальника для участі у прийманні товару та складання двостороннього акту є обов`язковим. У такому разі, товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань. Постачальник гарантує якість та надійність товару протягом терміну, який передбачено нормативно-технічною документацією виробника на даний товар. При виявленні виробничих дефектів в гарантійний період експлуатації, виклик представника Постачальника є обов`язковий. Термін усунення недоліків або заміни товару в межах гарантійного терміну - не пізніше 20 робочих днів з моменту отримання Постачальником відповідної вимоги на адресу Постачальника. Постачальник усуває недоліки та проводить заміну товару на якісний за свій рахунок.

Відповідно до п. 3.2. Договору його загальна сума разом з ПДВ становить 1.100.952,00 грн.

За умовами п. п. 4.1., 4.3. Договору оплата за кожну партію поставленого товару по даному Договору здійснюється Покупцем у безготівковій формі не пізніше 45 (сорока п`яти) банківських днів з дати реєстрації податкової накладної оформленої у відповідності до вимог чинного законодавства та у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію товару. Оплата за поставлений товар по даному договору проводиться Покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на порушення відповідачем умов Договору в частині оплати поставленого позивачем товару.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар за Договором на загальну суму 1.100.952,00 грн, що підтверджується копією видаткової накладної № 64 від 22.07.21. та товарно-транспортної накладної № Р64 від 22.07.21.

06.08.21. ДПС України було зареєстровано податкову накладну на товар.

Відповідач своїх зобов`язань з оплати отриманого товару належним чином та у встановлений Договором строк не виконав, у зв`язку з чим позивач 03.11.21. направив претензію № 2251/04 від 02.11.21. про сплату вартості товару в сумі 1.100.952,00 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що видаткова накладна на товар була підписана без додержання правила "двох підписів", передбаченого статутом відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість таких доводів відповідача з огляду на наявність у матеріалах справи належним чином оформленої довіреності на отримання ТМЦ № НХГ-58 від 22.07.21.

Стосовно доводів про те, що поставлений позивачем товар не відповідає вимога по якості, встановленим Договором, про що відповідними виробничими підрозділами складено про фактичну якість і комплектність продукції з висновками про недопуск її у виробництво, суд встановив наступне.

Згідно з п. п. 5.6., 5.11. Договору датою поставки товару вважається дата підписання Покупцем видаткової накладної або акта приймання-передачі. Перехід права власності на товар відбувається після його фактичної передачі на підставі належно оформлених первинних документів (товарно-транспортної накладної, видаткової накладної) на склад Покупця.

Отже, після передачі позивачем відповідачу товару на підставі видаткової накладної № 64 від 22.07.21. та товарно-транспортної накладної № Р64 від 22.07.21. та спливу 45 банківських днів після реєстрації податкової накладної згідно з п. 4.1. Договору, у позивача виник обов`язок щодо сплати повної вартості товару.

Суд відзначає, що умовами Договору не передбачено такої підстави для відмови від оплати товару як складення виробничими підрозділами актів щодо недопуску товару у виробництво. Натомість, умовами Договору передбачено виклик представника постачальника для складення відповідних двосторонніх актів щодо якості товару, а також гарантійні зобов`язання позивача щодо заміни неякісного товару.

Крім того, матеріал справи не містять будь-яких доказів фактичного повернення товару позивачу, або направлення йому повідомлень з вимогами про заміну поставленого товару.

Суд також відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача про те, що поставлений товар не відповідає технічним вимогам, встановленим Договором, з огляду на відповідність таких характеристик умовам тендерної пропозиції, наданої позивачем для участі в закупівлі, за результатами якої і було укладено даний Договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1.100.952,00 грн вартості поставленого за Договором товару обґрунтовані, доведені та не спростовані відповідачем у встановленому законом порядку, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 31.500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивачем до стягнення з відповідача заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 31.500,00 грн на підставі: договору № 02- від 15.02.21. про надання правової допомоги, додаткової угоди № 1 від 29.11.21., додатку № 5 від 08.11.21., актів надання правової допомоги № 124 від 18.02.22. та №128 від 18.02.22., платіжних доручень № 1492 від 18.02.22. на суму 25.000,00 грн та № 1491 від 18.02.22. на суму 6.500,00 грн.

Відповідач у заяві від 20.05.22. просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на недоведеність їх розміру та його завищення.

Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи фактичні обставини даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову та складність справи, суд вважає понесений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 31.500,00 грн обґрунтованим, доведеним, співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), предметом позову та значенням справи для сторони.

Відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31.500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґейдроця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6; ідентифікаційний код 40081221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфініт Трейд" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 18-А, офіс 12; ідентифікаційний код 42781636) 1.100.952 (один мільйон сто тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп. заборгованості, 16.514 (шістнадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн 28 коп. судового збору та 31.500 (тридцять одну тисячу п`ятсот) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.06.22.

Суддя Т.М. Ващенко