ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. Справа№ 910/16586/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Копитової О.С.

за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 15.06.2022,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг"

на рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2021

у справі №910/16586/18 (Суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовоми Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед"

до 1) Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Беверідж Трейдінг Компані"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Гетьман"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:

1) Приватного акціонерного товариства "Ветропак Гостомельський Склозавод"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛИНІВСЬКИЙ СКЛОЗАВОД"

3) Приватного акціонерного товариства "КОНСЮМЕРС - СКЛО - ЗОРЯ"

4) Приватного акціонерного товариства "КОСТОПІЛЬСЬКИЙ ЗАВОД СКЛОВИРОБІВ"

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "СКЛЯННИЙ АЛЬЯНС"

6) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД "ПРАЙМ"

7) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ГОРІЛЧАНИЙ СТАНДАРТ"

8) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська водочна компанія"

9) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескада"

про визнання недійсними свідоцтв на знак для товарів та послуг та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

Компанія "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед" (далі-первісний позивач) 10.12.2018 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерство економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України (далі-відповідач-1), ТОВ "Істерн Беверідж Трейдінг" (далі-відповідач-2), ТОВ "Беверідж Трейдінг Компані" (далі-відповідач-3) про визнання недійсними серії свідоцтв на знак для товарів та послуг та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 замінено первісного позивача у справі Компанію "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед" її правонаступником - Компанією "Зафорпо Венчез Лімітед" (далі-позивач).

В судовому засіданні 16.02.2021 Господарський суд міста Києва, розглянувши клопотання компанії "Зафорпо Венчез Лімітед", ухвалив замінити відповідача Міністерство економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України на його правонаступника у спірних правовідносинах - Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності", про що було зазначено в протоколі судового засідання.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Гетьман" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2021 у справі №910/16586/18 про заміну сторони правонаступником, що викладена у протоколі судового засідання, залишено без змін.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/16586/181 позов Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Беверідж Трейдінг Компані" про визнання недійсними свідоцтв на знак для товарів та послуг та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, визнано недійсними повністю свідоцтва на знаки для товарів і послуг № 187569 від 25.06.2014, № 187570 від 25.06.2014, № 187571 від 25.06.2014, № 187572 від 25.06.2014, № 187573 від 25.06.2014, № 187574 від 25.06.2014, № 187879 від 10.07.2014, № 188094 від 10.07.2014, № 188095 від 10.07.2014, № 193464 від 25.11.2014, №215165 від 10.08.2016, які зареєстровані на Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" (03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, буд. 9-А, офіс 520-А, ), зобов`язано Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсними повністю свідоцтв України № 187569 від 25.06.2014, № 187570 від 25.06.2014, № 187571 від 25.06.2014, № 187572 від 25.06.2014, № 187573 від 25.06.2014, № 187574 від 25.06.2014, № 187879 від 10.07.2014, № 188094 від 10.07.2014, № 188095 від 10.07.2014, № 193464 від 25.11.2014, № 215165 від 10.08.2016, зареєстровані на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність", заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" (03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, буд. 9-А, офіс 520-А, ) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Беверідж Трейдінг Компані" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 6-В, ) використання позначень за свідоцтвами № 187569 від 25.06.2014, № 187570 від 25.06.2014, № 187571 від 25.06.2014, № 187572 від 25.06.2014, № 187573 від 25.06.2014, № 187574 від 25.06.2014, № 187879 від 10.07.2014, № 188094 від 10.07.2014, № 188095 від 10.07.2014, № 193464 від 25.11.2014, № 215165 від 10.08.2016, зареєстрованими на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" для товарів класу № 33 МКТП, в тому числі нанесення його на будь-який товар класу № 33 Міжнародної класифікації товарів та послуг, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення), застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, застосовування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Беверідж Трейдінг Компані" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 6-В, ) вилучити з цивільного обороту в Україні та знищити товари із застосуванням позначень за свідоцтвами № 187569 від 25.06.2014, № 187570 від 25.06.2014, № 187571 від 25.06.2014, № 187572 від 25.06.2014, № 187573 від 25.06.2014, № 187574 від 25.06.2014, № 187879 від 10.07.2014, № 188094 від 10.07.2014, № 188095 від 10.07.2014, № 193464 від 25.11.2014, № 215165 від 10.08.2016: а саме: горілку "MEDOFF", "DIAMANT BY MEDOFF", місткістю 1,0 л, 0,7 л, 0,5 л, 0,35 л, 0,2 л, 0,1 л, пляшки, у які зазначені товари розливаються, ковпачки для пляшок, у які зазначені товари розливаються, етикетки, якими маркується зазначена продукція, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" (03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, буд. 9-А, офіс 520-А, ) на користь компанії Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) (35 Елєфтеріус Венізелу, 1107, Нікосія, Кіпр (35, Eleftherious Venizelou,1107, Nicosia, Cyprus) 48 455 (сорок вісім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Беверідж Трейдінг Компані" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 6-В, ) на користь компанії Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) (35 Елєфтеріус Венізелу, 1107, Нікосія, Кіпр (35, Eleftherious Venizelou,1107, Nicosia, Cyprus) 29 073 (двадцять дев`ять тисяч сімдесят три) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Беверідж Трейдінг Компані" вилучити товар із цивільного обороту на території інших країн - відмовити, вирішено видати накази після набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" строк на подання апеляційної скарги та прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду, рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/16586/18 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Компанії Зафорпо Венчез Лімітед відмовити, стягнути з Компанії Зафорпо Венчез Лімітед на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" витрати зі сплати судового збору у сумі 105 690,75 грн.

24.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальність "ЕСКАДА" надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг".

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг") зазначає, що права на знаки за Списком Знаків № 2, якими на сьогодні володіє теперішній Позивач, спершу виникли у третьої особи (ТОВ «Домани групп») і даний факт не заперечувався сторонами у cправі, як і підтверджувався матеріалами справи. Скаржник зазначає, що третя особа, у зв`язку з припиненням діяльності ТОВ «КРИМСЬКА ВОДОЧНА КОМПАНІЯ» на території України, повідомила останнє про необхідність передати Відповідачу - 2 всі права на знаки за Списком Знаків № 1, якими на теперішній час володіє скаржник; передача відбулась 30.03.2014, в т.ч. були передані права на заявки: № m201306309 від 10.04.2013 («MEDOFF KELT»), № m201309228 від 28.05.2013 («Горілка Медофф»), №m201309229 від 28.05.2013 («Водка Медофф»), №m201309230 від 28.05.2013 («Водка Мерная»), № m201309231 від 28.05.2013 («Горілка Мірна»).Скаржник на підставі в т.ч. договорів від 01.04.2014 і від 01.02.2016, укладених з вказаною третьою особою (ТОВ «Домани групп»), підтверджував свої права на реєстрацію знаків за Списком Знаків №1, які є схожими і похідними знаками зі знаками за Списком Знаків №2, які містять позначення «MEDOFF» та «МЕДОФФ». На думку скаржника, Закон не вимагає у заявника наявності тільки письмової форми правочину щодо розпорядження правами на знак для товарів та послуг і це в т.ч. не суперечить положенню ч. 2 ст. 1107 ЦК України; всі реєстрації, вчинені Відповідачем - 2 щодо спірних знаків, є законними, так як вказана третя особа окрім укладення вказаних вище договорів завжди їх визнавала і підтверджувала, так як в т.ч. існувала усна домовленість про необхідність здійснення таких реєстрацій за Відповідачем - 2; третя особа та/або ТОВ «КРИМСЬКА ВОДОЧНА КОМПАНІЯ» ніколи не зверталися до суду про визнання незаконними дії Відповідача - 2 в частині здійснення реєстрацій схожих та/або похідних знаків, як і не заперечували (усний/письмовий) правочин у цьому контексті. Скаржник звертає увагу, що провадження у справі було порушено 14.12.2018 на підставі позову від 10.12.2018. Теперішній позивач набув статусу сторони у справі - 12.12.2019, а права на знаки за Списком Знаків № 2 дана особа набула - 26.12.2018. Позивач без правових підстав звертався до суду з позовом. Теперішній позивач не мав процесуальної правоздатності. Скаржик зазначає, що у Позивача не виникло порушене право, то і право на позов також не могло бути набуто. Скаржник зазначає, що конфлікт у ОСОБА_1 існує від моменту, коли останній був призначений на посаду директора теперішнього Позивача, і, у цьому зв`язку, у зазначеної тут особи існує бажання в незаконний спосіб заволодіти правами на знаки за Списком Знаків № 1. Позивач звернувся з даним позовом, не маючи доказів того, що права Позивача є порушеними і того, що Позивач займає хоч якесь положення на ринку лікеро-горілчаної продукції. Відповідач - 2 набув права на знаки Списком Знаків № 1 на законних підставах. Про цю обставину було відомо і не могло бути не відомо в т.ч. ОСОБА_1 , який був керівником ТОВ «КРИМСЬКА ВОДОЧНА КОМПАНІЯ». Тепер ОСОБА_1, вже як керівник Позивача, використовує наявну у нього інформацію і ініціює в т.ч. проти Відповідача - 2 дану Справу. Якщо ОСОБА_1 знав, а не міг не знати, що права на знаки за Списком Знаків № 1 виникли у Відповідача - 2 на законних підставах, то, подаючи позов у Справі, дана особа використовує «право на зло». На думку скаржника, суд першої інстанції не вірно застосував п. 2 ст. 6 septies Паризької конвенції про охорону промислової власності. Крім того, суд, всупереч приписів цивільного законодавства, зробив хибний висновок про те, що Позивачем не було пропущено строків позовної давності, і встановив початок перебігу строку позовної давності з моменту набуття Позивачем прав на знаки за Списком Знаків №2.

11.02.2022 до Північного апеляційного господарського суду від Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" надійшов відзив, в якому зазначено, що положення статті 6septies Паризької конвенції неможливо застосувати до даних правовідносин сторін у справі з огляду на те, що в Україні вже були зареєстровані Торговельні марки, які мають пріоритет перед Оскаржуваними торговими марками і в матеріалах справи не міститься жодного доказу, який би вказував, що Відповідач-2 був агентом та/або представником власника Торговельних марок станом на дату подання заявок на реєстрацію Оскаржуваних торгівельних марок. Відповідач-1 зобов`язаний був відмовити Відповідачу-2 в реєстрації Оскаржуваних торгівельних марок на підставі невідповідності їх умовам надання правової охорони, визначеним в абзаці 2 ч. 3 ст. 6 Закону про торговельні марки. В відзиві зазначено, що в матеріалах даної судової справи не міститься жодних доказів, які б вказували на те, що в матеріалах заявок на Оскаржувані торгові марки міститься будь-яка згода від попереднього власника на реєстрацію саме цих позначень на Відповідача-2. Позивач у відзиві зазначає, що скаржник не отримував права на реєстрацію Оскаржуваних торгових марок, оскільки таке право не могло бути надано власником Торговельних марок згідно із законодавством. Таким чином, Позивач вважає незаконними та необґрунтованими посилання на те, що Відповідач-2 отримав право на реєстрацію торговельних марок, які є ідентичними та/або схожими настільки, що їх можна сплутати із зареєстрованими раніше торговельними марками. В матеріалах справи містяться належні докази того, що знаки за Оскаржуваними свідоцтвами є схожими настільки, що їх можна сплутати із Торговельними марками Позивача і які зареєстровані для споріднених товарів. Також в відзиві звернуто увагу, що висновком експерта №177 підтверджуються посилання Позивача на те, що оскаржувані торгові марки були зареєстровані із порушенням вимог законодавства, яке діяло станом на дату подання заявок, а відтак, суд першої інстанції законно застосував статтю 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» під час винесення свого рішення. Крім того, позивач вважає, що суд дійшов правильного висновку, що заяви Відповідачів - 2, 3 та інших учасників справи про застосування строків позовної давності належним чином не обґрунтовані та не доведені, а відтак, відсутні підстави для застосування строку позовної давності до відповідних вимог Позивача.

23.02.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" надійшла заява про поворот виконання рішення.

Вищевказана заява мотивована тим, що дану справу було повернуто на новий розгляд постановою Верховного Суду від 01.10.2020, і до моменту направлення справи на новий розгляд рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 по справі № 910/16586/16 є таким, що виконане в частині зобов`язання ДП «Український інститут інтелектуальної власності» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність», ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» просить апеляційний суд у випадку ухвалення ним нового рішення про відмову у задоволенні заявленого Компанією Zaforpo Ventures Limited (Зафорпо Венчурс Лімітед) позову, одночасно із прийняттям відповідної постанови здійснити поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2021 по справі № 910/16586/16 шляхом зобов`язання ДП «Український інститут інтелектуальної власності» відновити у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості стосовно відновлення дії свідоцтв України на знаки для товарів і послуг № 187569 від 25.06.2014 (заявка m201312501 від 16.07.2013), № 187570 від 25.06.2014 (заявка m201312502 від 16.07.2013), № 187571 від 25.06.2014 (заявка m201312503 від 16.07.2013), № 187572 від 25.06.2014 (заявка m201312504 від 16.07.2013), № 187573 від 25.06.2014 (заявка m201312505 від 16.07.2013), № 187574 від 25.06.2014 (заявка m201312506 від 16.07.2013), № 187879 від 10.07.2014 (заявка m201306307 від 10.04.2013), № 188094 від 10.07.2014 (заявка m201309228 від 28.05.2013), № 188095 від 10.07.2014 (заявка m201309229 від 28.05.2013), № 193464 від 25.11.2014 (заявка m201306309 від 10.04.2013), № 215165 від 10.08.2016 (заявка m201506858 від 14.05.2015), які зареєстровані на ім`я ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг», та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність».

23.02.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" надійшли письмові пояснення. В яких вказано, що позначення за спірними свідоцтвами є такими, що відповідають умовам надання правової охорони, оскільки: а) будучи схожими/похідними від знаків для товарів та послуг MEDOFF та МЕДОФФ, вони подані на реєстрацію особою, яка перед поданням отримала письмовий дозвіл на їх реєстрацію від власника свідоцтва на знаки для товарів та послуг MEDOFF та МЕДОФФ; б)в процесі реєстрації знаків до відомостей про заявника були внесені зміни і вчинення цього правочину (зміна заявника на іншу особу - ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг») були схвалені власником свідоцтва на знаки для товарів та послуг MEDOFF та МЕДОФФ шляхом укладення угоди від 01.04.2014; в) власник свідоцтв на знаки для товарів та послуг MEDOFF та МЕДОФФ ТОВ «Домани Групп» не перешкоджало здійснюваній реєстрації спірних марок та ніколи не відкликало повноваження на реєстрацію схожих/похідних знаків від ТОВ «Кримська водочна компанія» або ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг»; на час подання заявок на реєстрацію спірних знаків на це було отримано письмову згоду власника раніше зареєстрованих споріднених свідоцств, а тому порушення прав інших осіб на час подання заявки не мало місця; всі спірні свідоцтва містять ті самі елементи зображень торговельних марок, що й були зазначені у поданих заявках. З огляду на викладене, передбачені ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» підстави для визнання спірних свідоцтв недійсними відсутні. Також, ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» зауважує, що укладаючи угоду від 01.04.2014, ТОВ «Домани Групи» як власник свідоцтв на знаки для товарів та послуг MEDOFF та МЕДОФФ, достовірно знав та міг знати про те, що ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» може зареєструвати на своє ім`я знаки, схожі/споріднені із знаками MEDOFF та МЕДОФФ, оскільки прямо надало свою згоду на це. Із урахуванням цієї обставини, власник свідоцтв MEDOFF та МЕДОФФ, який би бажав перешкодити здійснюваній реєстрації спірних знаків, знав та був обізнаний про можливість такої реєстрації із урахуванням того, що відповідні заявки на реєстрацію спірних знаків вже більш ніж півроку були поданими, а тому, в даному випадку позовна давність для пред`явлення даних позовних вимог має обраховуватись саме із моменту видачі ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» спірних свідоцтв.

В судовому засіданні 23.02.2022 ставилось на обговорення заява про поворот виконання рішення. Судовою колегією, виходячи з обставин справи та тексту описової та мотивувальної частини вказаної заяви, враховано, що заявником припущена описка у заяві щодо дати судового рішення, про поворот виконання якого заявлено. Замість вірної дати судового рішення у даній справі - « 05.03.2020», заявник зазначив дату - « 30.09.2021». Представники скаржника та ТОВ «Ескада» підтримує вказану заяву, представник позивача не заперечує щодо заяви про поворот виконання рішення у разі задоволення апеляційної скарги.

У судовому засіданні 23.02.2022 ставились на обговорення питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників інших учасників у справі, що не з`явилися у судове засідання, щодо чого присутні представники сторін, учасники провадження у даній справі вважали за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги, ставилась на обговорення заява скаржника про поворот виконання рішення у випадку задоволення апеляційної скарги, представники скаржника та третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескада", просили її задовольнити, представник позивача не заперечив щодо її задоволення у разі задоволення апеляційної скарги.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адреси їх місцезнаходження учасників справи копій відповідної ухвали суду.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

В той же час, за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, у тому числі та, що не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони , 3-ті особи у справі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з відповідною ухвалою Північного апеляційного господарського суду, дізнавшись про дату, місце та час судового засідання у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку за можливе здійснювати розгляд скарги без участі представників певних учасників справи, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 23.02.2022 колегія суддів, заслухавши пояснення сторін та 3-ї особи щодо апеляційної скарги та заяви про поворот виконання рішення, дослідивши матеріали справи, докази, які подані учасниками провадження у даній справі, та відкриті для публічного доступу відомості, внесені до реєстру ДП «Укрпатент» відносно того, що спірні свідоцтва відповідача-2 не діють, підстава- рішення господарського суду м.Києва від 05.03.2020 у справі № 910/16586/18, у тому числі щодо свідоцтва № 187573 від 25.06.2014 (заявка m201312505), закінчила з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами та вирішила перейти на стадію судових дебатів, з метою підготовки до яких оголосила перерву у розгляді справи.

14.06.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" надійшли письмові пояснення.

В судове засідання 15.06.2022 з`явивилися представники скаржника, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська водочна компанія", інші представники учасників справи не з`явились.

В судовому засіданні представник ТОВ "Кримська водочна компанія" просив суд оголосити перерву у звязку з тим, що представники інших сторін не з`явились в судове засідання. Представники скаржника заперечили щодо оголошення перерви, просили закінчити розгляд апеляційної скарги. Колегія суддів, порадившись на місці, прийшла до висновку про відмову в задоволенні клопотання про оголошення перерви, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, в судовому засіданні 23.03.2022 ставилось на обговорення та вирішено питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників інших учасників у справі, що не з`явилися у судове засідання, у зв`язку з тим, що учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адреси їх місцезнаходження учасників справи копій відповідної ухвали суду. У судовому засіданні 15.06.2022 колегія суддів вирішила, що вважає за можливе закінчення розгляду апеляційної скарги за відсутності саме представників Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескада", що були присутні у судовому засіданні 23.02.2022, висловили свою позицію щодо всіх питань, що розглядаються судом у даній справі. Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Всі учасники провадження у даній справі належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду даної апеляційної скарги. Судом враховано, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України). В даному випадку спір може бути вирішено у судовому засіданні без участі тих учасників у справі, що не з`явилися у судове засідання.

В судовому засіданні 15.06.2022 представник скаржника в судових дебатах , крім іншого, зазначив, що при виготовленні заяви про поворот виконаня рішення було допущено описку та в прохальній частині заяви помилково зазначено здійснити поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2021, замість рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020; разом з тим, в мотивувальній частині заяви вірно зазначено як підставу даної заяви, про виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у даній справі, яке в подальшому було скасовано.

Колегією суддів враховано описку в прохальній частині вказаної заяви про здійснення повороту виконання рішення та вірною слід вважати вимогу про здійснення повороту виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у даній справі.

В судовому засіданні 15.06.2022 представники скаржника підтримали вимоги апеляційної скарги та заяви про поворот виконання рішення, представник ТОВ "Кримська водочна компанія" заперечив проти задоволення апеляційної скарги та проти задоволення заяви про поворот виконання рішення посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими та вимоги її не підлягають задоволенню.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у справі - Компанія Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) є власником, зокрема, наступних свідоцтв України на знаки для товарів і послуг:

- свідоцтво №154730 від 25.04.2012 на знак для товарів і послуг "MEDOFF" (заявка від 12.01.2011), зареєстрованим для товарів 33 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг (МКТП);

- свідоцтво №154731 від 25.04.2012 на знак для товарів і послуг "МЕДОФФ" (заявка від 12.01.2011), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво №70974 від 15.01.2007 на знак для товарів і послуг "MEDOFF GOLD" (заявка від 16.03.2005), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво №80902 від 10.08.2007 на знак для товарів і послуг "MEDOFF ЗНАК М`ЯКОСТІ" (заявка від 12.03.2007), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво №105725 від 10.04.2009 на знак для товарів і послуг "MEDOFF PLATINUM" (заявка від 21.01.2009), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво №194247 від 10.12.2014 на знак для товарів і послуг "DIAMANT BY MEDOFF" (заявка від 16.10.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП.

Права на знаки за вказаними свідоцтвами Компанія "Зафорпо Венчез Лімітед" набула з 26.12.2018 на підставі угоди про передачу прав (assignment deed) від 23.11.2018, укладену між Компанією "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед" (первісним позивачем) та Компанією "Зафорпо Венчез Лімітед", що зареєстрована Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 26.12.2018 №24345.

До укладання між Компанією "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед" та Компанією "Зафорпо Венчез Лімітед" угоди про передачу прав (assignment deed) від 23.11.2018 мали місце наступні обставини.

Знаками для товарів і послуг за свідоцтвами №154730 ("MEDOFF"), №154731 ("МЕДОФФ"), №70974 ("MEDOFF GOLD"), № 80902 ("MEDOFF ЗНАК М`ЯКОСТІ"), № 105725 ("MEDOFF PLATINUM"), № 194247 ("DIAMANT BY MEDOFF") в 2013 - 2016 роках володіло ТОВ "Домани Групп" (правонаступником якого є третя особа-9 - ТОВ "Екскада").

12.09.2016 згідно з рішенням Державної служби інтелектуальної власності України від 22.08.2016 реєстраційний номер - 20359 права на знаки за свідоцтвами № 154730, № 154731, № 70974, № 80902, № 105725, № 194247 передані Компанії "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед" (первісному позивачеві).

При цьому відповідач - 2 здійснював на ринку України торгівлю алкогольними напоями з використанням знаку для товарів та послуг MEDOFF та похідних від нього, будучи протягом 2014 - 2018 років єдиним власником ліцензії на використання знаків за свідоцтвами України № 154730, № 154731 та інших на території України, наданої йому відповідним правовласником. З 31.10.2018 первісним позивачем дію зазначеної ліцензії про надання права на використання вказаних знаків було скасовано, про що відповідачу -2 було надіслано повідомлення. З 17.10.2018 позивачем було скасовано дію ліцензії про надання відповідачу-3 права на використання знака для товарів і послуг MEDOFF за свідоцтвом № 154730, про що відповідачу-3 було надіслано повідомлення.

З 23.11.2018 ліцензія на право використання відповідних знаків була надана правовласником Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" за ліцензійним договором від 23.11.2018 (субліцензіатом Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" за ліцензійним договором від 26.11.2018 стало ТОВ «НВП «Гетьман»).

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" (відповідач - 2) є власником наступних свідоцтв України на знаки для товарів і послуг:

- свідоцтво від 25.06.2014 №187569 на знак для товарів і послуг "МЕДОФФ (MEDOFF) КОРОЛІВСЬКИЙ ЕКСПОРТНА" (заявка від 16.07.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 25.06.2014 №187570 на знак для товарів і послуг " МЕДОФФ (MEDOFF) ПЛАТИНУМ ЕКСПОРТНА" (заявка від 16.07.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 25.06.2014 №187571 на знак для товарів і послуг " МЕДОФФ (MEDOFF) КЛАСИК ЕКСПОРТНА" (заявка від 16.07.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 25.06.2014 №187572 на знак для товарів і послуг " МЕДОФФ (MEDOFF) КАЙЕН ЕКСПОРТНА" (заявка від 16.07.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 25.06.2014 №187573 на знак для товарів і послуг " МЕДОФФ (MEDOFF) ОРИГІНАЛ ЕКСПОРТНА" (заявка від 16.07.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 25.06.2014 №187574 на знак для товарів і послуг " МЕДОФФ (MEDOFF) ГОЛД ЕКСПОРТНА" (заявка від 16.07.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 10.07.2014 №187879 на знак для товарів і послуг "МЕДОФФ КЕЛЬТ" (заявка від 10.04.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 25.11.2014 №193464 на знак для товарів і послуг "MEDOFF KELT" (заявка від 25.11.2014), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 10.07.2014 №188094 на знак для товарів і послуг "Горілка Медофф" (заявка від 28.05.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 10.07.2014 №188095 на знак для товарів і послуг "Водка Медофф" (заявка від 28.05.2013), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтво від 10.08.2016 №215165 на знак для товарів і послуг "DIAMANT by MEDOFF (зобр.)" (заявка від 14.05.2015), зареєстрованим для товарів 33 класу МКТП.

Згідно з твердженнями відповідача - 2 реєстрацію вказаних знаків на своє ім`я відповідач - 2 здійснив з дозволу ТОВ "Домани Групп". Зокрема, 01.04.2014 між ТОВ "Домани Групп" та відповідачем - 2 було укладено угоду про надання прав на реєстрацію знаків для товарів та послуг, схожих із відповідними знаками, що належать ТОВ "Домани Групп".

Крім того, в матеріалах справи міститься угода від 01.09.2011, укладена між ТОВ «Домани групп» и ТОВ «Кримська водочна компанія», п. 1 якої передбачено, що ТОВ «Домани групп», яке є власником торговельних марок за свідоцтвами №55331, №56308, №56143, №56162, №47268, №49406, №45272, №47015, №47016, №37247, №37250, уповноважує ТОВ «Кримська водочна компанія» здійснювати реєстрацію схожих знаків та також похідних від них.

З матеріалів заявок, на підставі яких відбулась реєстрація Оскаржуваних свідоцтв за відповідачем-2 вбачається, що в процесі розгляду цих заявок було змінено особу заявника ТОВ «Кримская водочная компанія» на відповідача-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг", на якого і здійснено реєстрацію знаків.

Всі заявки (окрім заявки за свідоцтвом № 215165) за вказаними свідоцтвами були подані у 2013 році ТОВ "Кримська водочна компанія" (третя особа-8).

30.03.2014 та 31.03.2014 між відповідачем - 2 та ТОВ "Кримська водочна компанія" були укладені договори про передавання відповідачу - 2 виключних майнових прав на заявки на знаки для товарів і послуг, в тому числі щодо вказаних знаків.

У зв`язку з реорганізацією ТОВ "Домани Групп" шляхом приєднання до ТОВ "Ескада" (третя особа-9), правонаступником прав та обов`язків ТОВ "Домани Групп" є ТОВ "Ескада" з 23.07.2018.

На думку позивача, вищезазначені знаки для товарів і послуг, зареєстровані на ім`я відповідача-2 за спірними свідоцвами, не відповідають умовам надання правової охорони, оскільки є схожими настільки, що їх можна сплутати із раніше зареєстрованими знаками, права на які набув позивач стосовно наведених у свідоцтвах товарів 33 класу МКТП, що є підставою для звернення з позовом до суду.

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача - 2 про визнання недійсними свідоцтв на знаки для товарів і послуг № 187569 від 25.06.2014, № 187570 від 25.06.2014, № 187571 від 25.06.2014, № 187572 від 25.06.2014, № 187573 від 25.06.2014, № 187574 від 25.06.2014, № 187879 від 10.07.2014, № 188094 від 10.07.2014, № 188095 від 10.07.2014, № 193464 від 25.11.2014, №215165 від 10.08.2016, до відповідача - 2 та відповідача - 3 про заборону використання позначень за вказаними свідоцтвами, до відповідача - 3 про зобов`язання вилучити з цивільного обороту в Україні та інших країнах, куди здійснювалися поставки, та знищити товари із застосуванням позначень за відповідними свідоцтвами та до відповідача - 1 про зобов`язання внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснення про це публікацій в офіційному бюлетені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позначення, які містяться на відповідних товарах відповідача - 2 та відповідача - 3, є схожими до ступеня змішування із об`єктами інтелектуальної власності позивача, виготовлення, зберігання, пропонування до продажу (рекламування), продаж, таких товарів без відповідного дозволу позивача, кваліфікується як порушення прав інтелектуальної власності позивача. Також суд першої інстанції зазначив, що виникнення конфлікту на ринку щодо оспорюваних свідоцтв для позивача - Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" відбулось саме в листопаді 2018 року.

10.12.2018 з позовом до суду у даній справі звернулась Компанія "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед", процесуальним правонаступником якої була визнана Компанія "Зафорпо Венчез Лімітед", тобто в межах трирічного строку позовної давності, з огляду на дату набуття Компанією "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед" прав власності на знаки за свідоцтвами України №№ 154730, 154731, 70974, 105725, 194247 (12.09.2016). Суд дійшов висновку, що заяви відповідачів - 2, 3 та інших учасників справи про застосування строків позовної давності належним чином не обґрунтовані та не доведені, а відтак, відсутні підстави для застосування строку позовної давності до відповідних вимог позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з тиками висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції проаналізовано викладені в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №910/16586/18 вказівки. Так, Верховний Суд зазначив, що для правильного вирішення даного судового спору необхідно встановити та надати належну правову оцінку такому:

- чи пропустив строк позовної давності позивач - Компанія "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед", звертаючись до суду в грудні 2018 року з даним позовом;

- хто володів знаками за свідоцтвами України №№154730, 154731, 70974, 105725, 194247 на період реєстрації спірних знаків;

- чи отримував відповідач-2 від власників знаків за свідоцтвами України №№154730, 154731, 70974, 105725, 194247 письмові згоди на реєстрацію знаків для товарів та послуг, які містять позначення "MEDOFF" та "МЕДОФФ" на своє ім`я, а також чи укладав з ними відповідні угоди;

- початок виникнення конфлікту на ринку щодо оспорюваних позначень, зокрема використання товарного знаку позивачем (в тому числі первинним позивачем) на ринку та початок використання спірних торгівельних марок на ринку відповідачем (відповідачами);

- коли Компанія "Зафорпо Венчез Лімітед" дізналась про реєстрацію спірних знаків, з огляду на те, що ця Компанія була вказана третьою особою у позові Компанії "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед", як особа, з якою укладено ліцензійний договір, а в подальшому як особа, яка набула право на знаки для товарів і послуг.

Щодо питання, хто володів знаками за свідоцтвами України №№154730, 154731, 70974, 105725, 194247 на період реєстрації спірних знаків, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3 Постанови Верховної Ради України від 23.12.1993 No 3771-XII «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво України може бути визнано недійсним у разі невідповідності знака умовам його реєстрації, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Згідно із статтєю 418 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним.

Стаття 154 Господарського кодексу України (далі-ГК України) вказує, що відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами. До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законам.

Пунктом 1 статті 494 ЦК України та п. 3 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на торгівельні марки" (далі-Закон) встановлено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом, умови та порядок видачі якого встановлюються законом. Пункт 1 статті 157 ГК України також визначає, що право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 494 ЦК України обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Частина 4 статті 5 Закону встановлює, що обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 157 ГК України використанням торговельної марки у сфері господарювання визнається застосування її на товарах та при наданні послуг, для яких вона зареєстрована, на упаковці товарів, у рекламі, друкованих виданнях, на вивісках, під час показу експонатів на виставках і ярмарках, що проводяться в Україні, у проспектах, рахунках, на бланках та в іншій документації, пов`язаній з впровадженням зазначених товарів і послуг у господарський (комерційний) обіг.

Згідно із ст. 499 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. За змістом ст.ст. 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, зважаючи на що визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 19 Закону свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково, зокрема, у разі: а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів та послуг.

Згідно з приписами п. 4.3.2.8 Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг комбіновані позначення, заявлені як знаки, порівнюються з комбінованими позначеннями та з тими видами позначень, які входять до складу комбінованого позначення, що перевіряється, як елементи.

Позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів (п. 4.3.2.4 Правил).

Відповідно до п. 4.3.2.6 Правил при встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість.

У матеріалах справи наявний висновок експерта від 09.12.2019 № 177, за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, складений судовим експертом Жилою Б.В. на замовлення позивача у справі.

За результатами проведеного експертного дослідження щодо визначення схожості знаків для товарів і послуг, експертом було встановлено:

1. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 25.06.2014 № 187569, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "МЕДОФФ (MEDOFF) КОРОЛІВСЬКИЙ ЕКСПОРТНА" за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України № 154731 від 25.04.2012 знаком для товарів і послуг "МЕДОФФ" настільки, що їх можна сплутати.

2. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 25.06.2014 № 187571, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "МЕДОФФ (MEDOFF) КЛАСИК ЕКСПОРТНА" за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 25.04.2012 № 154731 знаком для товарів і послуг "МЕДОФФ" настільки, що їх можна сплутати.

3. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 25.06.2014 № 187572, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "МЕДОФФ (MEDOFF) КАЙЕН ЕКСПОРТНА" за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 25.04.2012 № 154731 знаком для товарів і послуг "МЕДОФФ" настільки, що їх можна сплутати.

4. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 25.06.2014 № 187573, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "МЕДОФФ (MEDOFF) ОРИГІНАЛ експортна" за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 25.04.2012 № 154731 знаком для товарів і послуг "МЕДОФФ" настільки, що їх можна сплутати.

5. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 25.06.2014 № 187574, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "МЕДОФФ (MEDOFF) ГОЛД ЕКСПОРТНА", за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 15.01.2007 № 70974 знаком для товарів і послуг "MEDOFF GOLD" настільки, що їх можна сплутати.

6. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 25.06.2014 № 187570, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "МЕДОФФ (MEDOFF) ПЛАТИНУМ ЕКСПОРТНА" за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України № 105725 від 10.04.2009 знаком для товарів і послуг "MEDOFF PLATINUM" настільки, що їх можна сплутати.

7. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 10.07.2014 № 188094, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "Горілка Медофф" за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 25.04.2012 № 154731 знаком для товарів і послуг "МЕДОФФ" настільки, що їх можна сплутати.

8. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 10.07.2014 № 188095, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "Водка Медофф", за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 25.04.2012 № 154731 знаком для товарів і послуг "МЕДОФФ" настільки, що їх можна сплутати.

9. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 10.07.2014 № 187879, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "МЕДОФФ КЕЛЬТ" за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 25.04.2012 № 154731 знаком для товарів і послуг "МЕДОФФ" настільки, що їх можна сплутати.

10. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 25.11.2014 № 193464, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "MEDOFF KELT ", за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 25.04.2012 № 154730 знаком для товарів і послуг "MEDOFF" настільки, що їх можна сплутати.

11. Стосовно всіх, наведених у свідоцтві України від 10.08.2016 № 215165, товарів 33 класу МКТП знак для товарів і послуг "DIAMANT by MEDOFF (зобр.)", за вказаним свідоцтвом, є схожим з раніше зареєстрованим за свідоцтвом України від 10.12.2014 № 194247 знаком для товарів і послуг "DIAMANT BY MEDOFF" настільки, що їх можна сплутати.

12. Знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №№ 187569, 187570, 187571, 187572, 187573, 187574, 187879, 188094, 188095, 193464, 194247, 215165 є такими, що можуть ввести в оману щодо особи виробника всіх, вказаних у свідоцтвах, товарів 33 класу МКТП.

За змістом ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

Проаналізувавши вищевказаний експертний висновок, колегія суддів погоджується з висновком експерта щодо 1-11 питань , проте враховує наступне.

Як вбачається з самого експертного висновку, при дослідженні вказаного 12-го питання екперт керувався Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 15.12.1993 та Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджені наказом Державного патентного відомства України від 28.07.1995 №116. Експерт зазначає, що небезпека виникнення у споживача, під час сприйняття ним такого позначення, асоціацій, що не відповідають дійсності, існує у випадку коли таке позначення за своєю суттю оманливим не є, але здатне ввести в оману внаслідок того, що воно може асоціюватись з іншими виробниками тотожного чи спорідненого товару. Як пояснює експерт в експертному висновку, одне й те саме позначення стосовно одних і тих же товарів може бути правдивим у випадку його використання однією особою та ввести в оману споживача щодо виробника товару чи послуги при використанні іншою особою. Підсумовуючи висновок за 12-м питанням, ескперт зазначає, що та обставина, що знак в цілому, або його окремий елемент, є схожим настільки, що його можна сплутати з раніше зареєстрованим відносно споріднених товарів або послуг знаком, безпосередньо означає, що споживач може бути введений в оману відносно походження товарів чи послуг, які реалізуються з використанням знаків, відносно особи виробника товару, оскільки в нього може виникнути помилкове враження про те, що споріднені товари або послуги насправді різних виробників походять від одного виробника.

В данному випадку позивач та попередні власники прав на знаки за відповідними свідоцтвами позивача були відсутні на ринку України як виробники товарів, маркованих цими знаками чи схожими (похідними від них) знаками. Також відсутні докази, що інші особи на їх замовлення виготовляли такий товар, який був би випущений у цівільний обіг на ринку України позивачем чи попередніми власниками прав на знаки за відповідними свідоцтвами позивача. Вказане виключає можливість виникнення у споживачів помилкового враження про те, що споріднені товари насправді різних виробників походять від одного виробника.

В матеріалах справи наявні докази, що такий товар у відповідний період вироблявся на замовлення саме відповідачів-2, 3. Докази того, що позивачем (чи на його замовлення) вироблявся та випускався у цівільний обіг на ринку України товар, маркований знаками за спірними свідоцтвами в матеріалах справи також відсутні. Суду не надано всіх достатніх доказів щодо встановлення можливості введення в оману споживачів щодо особи виробника всіх вказаних у свідоцтвах відповідача-2 товарів 33 класу МКТП внаслідок того, що воно може асоціюватись саме з іншими виробниками тотожного чи спорідненого товару та може справити помилкове враження про те, що споріднені товари насправді різних виробників походять від одного виробника, що могло б призвести до порушення певних прав інтелектуальної власності позивача чи попередніх власників прав на знаки за відповідними свідоцтвами позивача.

Колегія суддів, виконуючи вказівки Верховного Суду, викладені в постанові від 01.10.2020 у справі №910/16586/18, зазначає, що відповідно до рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 22.08.2016 про передачу прав на Торговельні марки від ТОВ «Домани групп» на користь Компанії «І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед» до 22.08.2016 саме ТОВ «Домани групп» належали права на знаки за вищевказаними свідоцтвами, права на які на теперішній час належать позивачу. Крім того в матеріалах справи містяться виписки щодо вказаних Торговельних марок із зазначеними в них датами переходу права власності від однієї особи до іншої особи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані свідоцтва зареєстровані в період з червня 2014 року по квітень 2016 року: № 187569 від 25.06.2014; № 187571 від 25.06.2014; № 187572 від 25.06.2014; № 187573 від 25.06.2014; № 187574 від 25.06.2014; № 187879 від 10.07.2014; № 188094 від 10.07.2014; № 188095 від 10.07.2014; №215165 від 10.08.2016; № 187570 від 25.06.2014; № 193464 від 25.11.2014 (заявки на реєстрацію за ними подані в період 2013-2015 роки).

Таким чином, станом на дату реєстрацїї оскаржуваних свідоцтв, власником Торговельних марок, права на які захищаються в даній справі, було ТОВ «Домани групп».

Щодо питання, чи отримував відповідач-2 від власників знаків за свідоцтвами України №№154730, 154731, 70974, 105725, 194247 письмові згоди на реєстрацію знаків для товарів та послуг, які містять позначення "MEDOFF" та "МЕДОФФ" на своє ім`я, а також чи укладав з ними відповідні угоди, колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ "Істерн Беверідж Трейдінг" стверджує, що реєстрація спірних свідоцтв відбулася із дозволу попереднього власника торговельних марок позивача - ТОВ "Домані групп" на підставі угод від 01.09.2011 та від 01.04.2014. Дослідивши зміст зазначених угод, суд встановив, що угодою від 01.09.2011 не передбачено право ТОВ "Кримська водочна компанія" на передачу прав стосовно реєстрації знаків іншим особам, зокрема і відповідачу-2. Вказана угода не містить дозволу на реєстрацію конкретних знаків за кожною конкретною заявкою. Ця угода не може бути оцінена судом як лист-згода власника відповідного знака на реєстрацію іншого конкретного знака, схожого (чи похідного), за відповідною конкретною заявкою у розумінні Правил.

Отже, реєстрація знаків за свідоцтвами України №№187569, 187570, 187879, 188094, 188095, 193464, 215165 на ім`я відповідача-2 здійснена без дозволу попереднього власника. Належних доказів, що тодішній власник знаків, що зараз належать позивачеві, а саме, ТОВ "Домані груп", надавало таку згоду відповідачеві-2 щодо конкретних знаків за конкретними заявками матеріали справи не містять.

Відповідно до угоди від 01.04.2014 ТОВ "Істерн Беверідж Трейдінг" уповноважено здійснювати реєстрацію знаків з 01.04.2014, тоді як заявки на реєстрацію знаків за свідоцтвами №№187571, 187572, 187573 та 187574 подані 16.07.2013 (раніше дати укладання угоди). Ця угода також не може бути оцінена судом як лист-згода власника відповідного знака на реєстрацію іншого конкретного знака, схожого (чи похідного), за відповідною конкретною заявкою у розумінні Правил.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що наведені угоди від 01.09.2011 та від 01.04.2014 не можуть бути підставою длянадання правової охорони конкретновизначеним торгівельним маркам за спірними свідоцвами на ім`я відповідача-2.

Вимоги до заявки встановлені статтею 7 Закону, і вказана стаття не містить положень із яких би вбачалося, що заявка на реєстрацію конкретних схожів знаків може бути подана за наявності згоди власника основних позначень без конкретизації таких схожих знаків. Згідно з зазначеною статтєю Закону за дорученням заявника заявку може бути подано через представника у справах інтелектуальної власності або іншу довірену особу.

Посилання відповідача-2 на застосування для спірних правовідносин сторін приписів статті 6 septies Паризької конвенції, яка є чинною для України з 25.12.1991 відхиляється судом. Так, цією статтєю визначено, що якщо агент або представник того, хто є власником знака в одній з країн Союзу, подає без дозволу власника заявку на реєстрацію цього знаку від свого власного імені в одній або декількох таких країнах, власник має право запобігти реєстрації або вимагати її анулювання або, якщо закон країни це дозволяє, переоформлення реєстрації на свою користь, якщо тільки агент або представник не надасть доказів, які виправдовують його дії. Власник знака має право, за наявності умов, передбачених у пункті (І), перешкоджати використанню знака агентом чи представником, якщо тільки він не давав згоди на таке використання.

Зі змісту зазначеної статті випливає, що у тлумаченні термінів "агент" і "представник" господарським судам слід виходити не з вузького юридичного значення цих термінів, притаманного галузям цивільного чи господарського права, а з такого їх значення, яке охоплювало б і поширювачів продукції контрагента, які перебувають з ним у певних договірних правовідносинах.

Метою ст. 6 septies Паризької конвенції про охорону промислової власності є захист принципів добросовісності, довіри та неприпустимості правопорушень з боку торговельного партнера, якому контрагент надає право використовувати свій знак з метою зміцнення і розширення позиції свого знаку на ринку.

Незважаючи на широке розуміння визначень "агент" та "представник" відповідні обставини - факт агентських відносин чи відносин представництва, мають бути підтверджені відповідними доказами. Факт таких відносин, насамперед, повинен підтверджуватися відповідними договорами (договір-купівлі продажу, поставки, дистрибуції). При цьому факт виникнення агентських або посередницьких відносин повинен мати місце до подачі заявки на реєстрацію знака.

У даній справі суд, по-перше, не встановив за наявними в матеріалах справи доказами обставин, пов`язаних з існуванням саме агентських чи представницьких відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю "Домані Групп" (правонаступником якого ТОВ "Ескада") та відповідачем - 2 у розумінні приписів статті 6 septies Паризької конвенції про охорону промислової власності. По-друге, ст. 6 septies Паризької конвенції про охорону промислової власності наділяє власника торгівельних марок правом перешкоджання реєстрації марки, якщо ним здійснюється використання торговельних марок в іноземній державі (в одній з країн Союзу), а заявка подана на реєстрацію саме цієї марки, без його дозволу, від свого імені агентом чи представником такого власника в розумінні статті 6 septies Паризької конвенції про охорону промислової власності, в іншій країні (в одній з країн Союзу). До того ж в данному випадку вищевказані договори від 01.09.2011 та 01.04.2014 не стосувалися згоди відповідного правовласника на реєстрацію свого знаку. Надання відповідними правовласниками письмової згоди на використання конкретних знаків за спірними свідоцтвами відповідачу-2 також не доведено.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно зазначив, що у даному випадку відсутні підстави для формування висновку щодо можливості застосування до правовідносин сторін у даній справі статті 6 septies Паризької конвенції про охорону промислової власності.

Щодо початку виникнення конфлікту на ринку щодо оспорюваних позначень, зокрема використання товарного знаку позивачем (в тому числі первинним позивачем) на ринку та початок використання спірних торгівельних марок на ринку відповідачем (відповідачами) колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що і ТОВ "Домані Групп", і Компанія "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед" надавали відповідачу - 2 вищевказані дозволи (ліцензії) на використання своїх відповідних знаків. Протягом 2014 - 2018 відповідач - 2 з дозволу відповідних власників знаків (як попереднього - ТОВ "Домані Групп" так і первісного позивача у справі) використовував знаки за свідоцтвами України № 154730, № 154731 та інших на території України, здійснював організацію виробництва та продаж алкогольних напоїв маркованих відповідними знаками, проте 31.10.2018 дозвіл (ліцензія) відповідача - 2 був скасований. Аналогічно 17.10.2018 дозвіл (ліцензія) відповідача - 3 був скасований. Суд першої інстанції проаналізував доводи відповідачів щодо положення ст. 1113 ЦК України та обставини припинення вищевказаних ліцензій, які надавались ТОВ "Домани групп" та первісним позивачем відповідачам-2,3, та оцінив їх критично, зазначивши, що Законом не передбачено необхідності одержання згоди ліцензіата (за наявності укладених раніше ліцензійних договорів) на передання виключних майнових прав інтелектуальної власності іншій особі. В силу частини другої статті 1113 ЦК України перехід виключного майнового права інтелектуальної власності до іншої особи не є підставою для зміни або розірвання раніше укладеного ліцензійного договору. Водночас у застосуванні положень частини другої статті 1110 ЦК України необхідно мати на увазі, що передбачена нею можливість відмови від ліцензійного договору не потребує для своєї реалізації звернення до суду (що не виключає можливості оскарження в суді обґрунтованості такої відмови). Відмова вважається такою, що відбулася, з моменту одержання ліцензіаром або ліцензіатом повідомлення про неї, якщо інше не передбачено договором. Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як зазначалось вище, 23.11.2018 ліцензія на право використання відповідних знаків була надана правовласником Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" за ліцензійним договором від 23.11.2018 (субліцензіатом Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" за ліцензійним договором від 26.11.2018 стало ТОВ «НВП «Гетьман»). А в грудні 2018 року власником знаків за свідоцтвами України №№ 154730, 154731, 70974, 105725, 194247 став позивач.

Позивач стверджує, що він не знав про реєстрацію за відповідачем - 2 спірних знаків та зазначає, що при підписанні 23.11.2018 ліцензійного договору Компанія "І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед" повідомила позивача про існування "знецінених торговельних марок", та про їх належність особі, яка пов`язана з нею (Компанією "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед") корпоративними зв`язками, та пообіцяла, що найближчим часом дозвіл на їх використання також буде наданий позивачу. Проте, такі "знецінені" марки передані позивачу не були. Відповідно, позивач дізнався про реєстрацію спірних знаків 23.11.2018, в день укладання ліцензійного договору та договору про передачу знаків з Компанією "І-БІ-СІ Істерн Беверідж Кампані Лімітед".

На думку позивача, обставини даної справи свідчать про виникнення конфлікту на ринку щодо оспорюваних позначень для позивача - Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" саме в листопаді 2018 року.

В позовній заяві позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на норми п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та зазначає про можливість ведення в оману споживачів щодо особи, яка виробляє товар.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що можливість сплутування спірних знаків відповідача-2 з іншими раніше зареєстрованими знаками позивача є відносним критерієм для відмови в наданні правової охорони спірним знакам відповідача-2 та важливим є наслідки цього (зокрема, щодо можливості введення в оману споживача), які мають правове значення при застосуванні пункту 3 статті 6 та пункту 5 статті 16 вказаного Закону. В даному випадку належними доказами у справі не доведено фактичної можливості введення в оману споживачів щодо особи, яка виробляє відповідні товари, оскільки прямих доказів того, що позивач (чи попередні власники прав на знаки за свідоцтвами позивача) здійснювали діяльність на ринку лікеро-горільчаної продукціїї в Україні немає. А в даному випадку сприйняття торгівельних марок пересічним споживачем відіграє вирішальну роль при їх порівнянні та оцінюванні. В суді не доведена можливість введення споживачів в оману щодо виробника відповідних товарів (продукції), маркованих спірними торговельними марками відповідача-2. Так, позивач та первісний позивач не надали суду доказів використання ними чи ТОВ «Домани групп» на ринку України торговельних марок, за захистом прав на які первинний позивач звернувся до суду з даним позовом. В суді не доведена можливість сплутування споживачами товарів різних виробників, оскільки не доведено наявності на ринку України товарів (продукції), які б виробляв позивач, первісний позивач, ТОВ «Домани групп» (чи інші особи на їх замовлення), марковані спірними позначеннями відповідача-2 чи торговельними марками позивача, за захистом прав на які він звернувся до суду з даним позовом, за період з відповідних дат подання заявок, за результатами розгляду яких були видані спірні свідоцтва на торговельні марки відповідача-2, до дати подання даного позову. Вказаного в суді не спростовано.

Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси позивача на час звернення з позовом до суду, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовниї вимог або відмову в їх задоволенні.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Позивач сам в позовній заяві послався як на підставу порушення його прав, на те, що існування реєстрацій на знаки для товарів і послуг на ім`я відповідача-2, схожих до ступеня сплутування із знаками позивача, неодмінно призведе до існування на ринку продукції під схожими знаками різних виробників, і як наслідок - до введеня споживачів в оману щодо особи, яка виробляє продукцію під спірними знаками, а саме - щодо особи позивача.

Первісний позивач в обґрунтування права на позов також послався на те, що він, як власник пріоритетних Товарних знаків «MEDOFF» та «МЕДОФФ», Компанія "Зафорпо Венчез Лімітед" (яка на час подання данного позову була Ліцензіатом первісного позивача щодо прав на торговельні марки, володіла виключною ліцензією на використання торговельних марок, що належали первісному позивачу) та ТОВ «НВП «Гетьман» (який на час подання данного позову був ліцензіатом Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" щодо прав на торговельні марки) лише мають намір користуватися торговими марками, за захистом прав на які звернувся первісний позивач, на ринку України одноособово.

Позивач у позові зазначив, що наявність реєстрації схожих знаків, на ім`я іншої особи буде завдавати істотної шкоди репутації торгових марок, власником яких є позивач.

Тобто первісний позивач у позові посилається на можливість порушення його прав в майбутньому, проте не доводить існування порушенного права на час звернення з даним позовом.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву посилається на те, що фактично саме він здійснював використання торговельної марки «MEDOFF» та «МЕДОФФ» на території України, протягом 2014-2018 років був єдиним власником ліцензії на використання знаків за свідоцтвами України №№154730, 154731 та іншіми на території України, відповідач-2 замовляв виробництво продукції, маркованої такими торговими марками, замовляв виробництво комплектуючих для виробництва алкогольних напоїв (пляшка етикетка та інше), організував дистребюцію готової продукції, на доказ чого суду надані підтверджуючі документи (договори). Вказане позивач не спростував.

Момент виникнення права на позов в аналогічних спорах пов`язане, зокрема з початком виникнення відповідного конфлікту на ринку щодо оспорюваних свідоцтв на торговельні марки. В даному випадку позивач та первісний позивач не довели в суді, що за період з моменту реєстрації спірних свідоцтв на торговельні марки до звернення з даним позовом до суду відповідний конфлікт на ринку між сторонами існував.

Колегія суддів звертає увагу, що передача прав на використання торговельних марок не є їх використанням на ринку товарів чи послуг. Станом на 10.12.0218 в матеріалах справи відсутні докази конфлікту інтересів сторін на ринку України щодо оспорюваних Торговельних марок, відсутні докази конкуренції у використанні спірних торговельних марок між сторонами.

В суді не доведено наявності між відповідними власниками торговельних марок позивача та відповідачами конкуренції, пов`язаної з використанням спірних позначень.

Визначаючи у позові обставини щодо наявності порушеного права, позивач звертає увагу на конфлікт, пов"язаний з неправомірністю, на його думку, використання відповідачами-2,3 відповідних торговельних марок позивача, але не доводить наявності конфлікту інтересів сторін на ринку України саме щодо оспорюваних торговельних марок відповідача-2.

Враховуючи вищевикладене, на час звернення 10.12.2018 з даним позовом до суду у первісного позивача (процесуальним правонаступником якого є позивач у справі) відсутні порушені реєстрацією спірних торговельних марок відповідача-2 чи використанням цих торговельних марок на ринку України відповідачами-2,3 права та/або охоронювані законом інтереси, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач при зверненні з даним позовом не довів, що у нього, як у зацікавленої особи виникло право на позов станом на 10.12.2018, а тому у позові про визнання недійсними відповідних свідоцтв, зареєстрованих на ім"я відповідача-2, слід відмовити.

Щодо позовних вимог про заборону ТОВ "Істерн Беверідж Трейдінг" та ТОВ "Беверідж Трейдінг Компані" використання позначень за свідоцтвами №187569 від 25.06.2014, №187570 від 25.06.2014, №187571 від 25.06.2014, №187572 від 25.06.2014, №187573 від 25.06.2014, №187574 від 25.06.2014, №187879 від 10.07.2014, №188094 від 10.07.2014, №188095 від 10.07.2014, №193464 від 25.11.2014, №215165 від 10.08.2016, зобов`язання ТОВ "Беверідж Трейдінг Компані" вилучити з цивільного обороту в Україні та інших крїнах , куди здійснювались поставки, та знищити товари із застосуванням позначень за вказаними свідоцтвми , та вимоги про зобов"язання відповідача-1 внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України щодо визнання недійсними повністю спірних свідоцтв та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені, слід зазначити наступне. Вказані позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсними відповідних свідоцтв, зареєстрованих на ім"я відповідача-2 , у звязку з цим колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Враховуючи вищезазначене, питання щодо застосування строку позовної давності у даному спорі судом не досліджуєються та не вирішується.

Таким чином, відповідні доводи скаржника по суті заявлених вимог є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити; оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Як вже зазначалось, 23.02.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" надійшла заява про поворот виконання рішення відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 333 ГПК України.

Вищевказана заява мотивована тим, що рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 та Постанова Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 скасовані постановою Верховного Суду від 01.10.2020 та дану справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно, до моменту направлення справи на новий розгляд рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/16586/16 є таким, що виконане в частині зобов`язання ДП «Український інститут інтелектуальної власності» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність». ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» просить суд у випадку ухвалення ним нового рішення про відмову у задоволенні заявленого компанією Zaforpo Ventures Limited (Зафорпо Венчурс Лімітед) позову, одночасно із прийняттям відповідної постанови здійснити поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/16586/16 шляхом зобов`язання ДП «Український інститут інтелектуальної власності» відновити у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості стосовно відновлення дії свідоцтв України на знаки для товарів і послуг № 187569 від 25.06.2014 (заявка m201312501 від 16.07.2013), № 187570 від 25.06.2014 (заявка m201312502 від 16.07.2013), № 187571 від 25.06.2014 (заявка m201312503 від 16.07.2013), № 187572 від 25.06.2014 (заявка m201312504 від 16.07.2013), № 187573 від 25.06.2014 (заявка m201312505 від 16.07.2013), № 187574 від 25.06.2014 (заявка m201312506 від 16.07.2013), № 187879 від 10.07.2014 (заявка m201306307 від 10.04.2013), № 188094 від 10.07.2014 (заявка m201309228 від 28.05.2013), № 188095 від 10.07.2014 (заявка m201309229 від 28.05.2013), № 193464 від 25.11.2014 (заявка m201306309 від 10.04.2013), № 215165 від 10.08.2016 (заявка m201506858 від 14.05.2015), які зареєстровані на ім`я ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг», та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавчо закріпленим спеціальним способом захисту інтересів відповідача-2, щодо якого ДП «Український інститут інтелектуальної власності» внесено зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснено публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність» є поворот виконання рішення.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011 у справі № 1-25/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав, у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання судового рішення в господарському судочинстві врегульований статтею 333 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 333 Господарського процесуального кодексу України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

У той же час, надання особі, право якої порушено, можливості самостійно визначати спосіб відновлення свого порушеного права - заява про поворот виконання судового акта або пред`явлення самостійного позову щодо свого права.

З огляду на вищевказане, в зв`язку з тим, що вищевказане рішення суду першої інстанції у даній справі скасовано і до моменту направлення справи на новий розгляд рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/16586/16 є таким, що виконане в частині зобов`язання ДП «Український інститут інтелектуальної власності» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність», та судовою колегією прийнято нове рішення, за яким слід відмовити в задоволенні позовних вимог, є підстави здійснити поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/16586/18 шляхом зобов`язання ДП «Український інститут інтелектуальної власності» відновити у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості стосовно відновлення дії свідоцтв України на знаки для товарів і послуг № 187569 від 25.06.2014 (заявка m201312501 від 16.07.2013), № 187570 від 25.06.2014 (заявка m201312502 від 16.07.2013), № 187571 від 25.06.2014 (заявка m201312503 від 16.07.2013), № 187572 від 25.06.2014 (заявка m201312504 від 16.07.2013), № 187573 від 25.06.2014 (заявка m201312505 від 16.07.2013), № 187574 від 25.06.2014 (заявка m201312506 від 16.07.2013), № 187879 від 10.07.2014 (заявка m201306307 від 10.04.2013), № 188094 від 10.07.2014 (заявка m201309228 від 28.05.2013), № 188095 від 10.07.2014 (заявка m201309229 від 28.05.2013), № 193464 від 25.11.2014 (заявка m201306309 від 10.04.2013), № 215165 від 10.08.2016 (заявка m201506858 від 14.05.2015), які зареєстровані на ім`я ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг», та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність».

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 282, 283, 284, 333 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/16586/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Здійснити поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/16586/18 шляхом зобов`язання ДП «Український інститут інтелектуальної власності» відновити у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості стосовно відновлення дії свідоцтв України на знаки для товарів і послуг № 187569 від 25.06.2014 (заявка m201312501 від 16.07.2013), №187570 від 25.06.2014 (заявка m201312502 від 16.07.2013), №187571 від 25.06.2014 (заявка m201312503 від 16.07.2013),№187572 від 25.06.2014 (заявка m201312504 від 16.07.2013), № 187573 від 25.06.2014 (заявка m201312505 від 16.07.2013), № 187574 від 25.06.2014 (заявка m201312506 від 16.07.2013), № 187879 від 10.07.2014 (заявка m201306307 від 10.04.2013), № 188094 від 10.07.2014 (заявка m201309228 від 28.05.2013), № 188095 від 10.07.2014 (заявка m201309229 від 28.05.2013), № 193464 від 25.11.2014 (заявка m201306309 від 10.04.2013), № 215165 від 10.08.2016 (заявка m201506858 від 14.05.2015), які зареєстровані на ім`я ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг», та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетні «Промислова власність».

Стягнути з Компанії "Зафорпо Венчез Лімітед" (Zaforpo Ventures Limited) (35 Елєфтеріус Венізелу, 1107, Нікосія, Кіпр (35, Eleftherious Venizelou,1107, Nicosia, Cyprus) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Беверідж Трейдінг Компані" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 6-В, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 116 292, 00 грн.

Матеріали справи №910/16586/18 направити до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 16.06.2022.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

О.С. Копитова