ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/245/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання С. Коваль, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою діяльністю "Рівнегаз збут"

до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

про стягнення 119 009,29 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: О. Якимчук, дов. № 01Др-46-1221 від 31.12.2021,

від відповідача: М. Пустельник, дов. № 824 від 12.04.2022,

УСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Товариство з обмеженою діяльністю "Рівнегаз збут" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (відповідач) про стягнення 174 544,98 грн, з яких: 155 535,69 грн - основний борг, 8 092,65 грн - пеня, 1 223,39 грн - 3% річних та 9 693,25 грн - інфляційні за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР337-1666-20 від 01.01.2021.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР337-1666-20 від 01.01.2021, на виконання якого позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 249 209,15 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, однак відповідач оплату за переданий газ здійснив частково, на суму 93 673,46 грн, відтак за ним рахується заборгованість в розмірі 155 535,69 грн. За несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати переданого газу позивач нарахував пеню в розмірі 8 092,65 грн, 3% річних у розмірі 1 223,39 грн та інфляційні у розмірі 9 693,25 грн, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст. 16, 526, 530, 601, 625, 629 ЦК України та ст. 179, 193 ГК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України та ухвалою суду, не надав, аргументів, викладених позивачем у позовній заяві, не спростував, відтак спір розглядається за наявними матеріалами справи.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін та результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 16.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 27.06.2022.

Ухвалою суду від 26.05.2022 внесено виправлення до резолютивної частини ухвали суду у справі № 918/245/22 від 16.05.2022 та змінено дату судового засідання для розгляду справи по суті на 13.06.2022.

10.06.2022 від позивача надійшло клопотання, до якого долучені докази часткової оплати боргу відповідачем (копії платіжних доручень).

Ухвалою суду від 13.06.2022 провадження у справі в частині стягнення 55 535,69 грн основного боргу закрито.

Інших заяв і клопотань від представників сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

01.01.2021 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР337-1666-20, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу (далі - газ) у розмірах, строки та порядку, що визначено договором (договір).

До вказаного договору додатковими угодами № 7/21 від 01.10.2021 (щодо ціни газу), № 1/22 від 01.01.2022 (щодо обсягів поставки газу, ціни газу, чинність договору), б/н від 01.02.2022 (щодо порядку оплати та ціни газу), № 3/22 від 01.03.2022 (щодо ціни газу), які є невід`ємним частинами договору, вносилися зміни.

За п. 9.1. договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів ТОВ "Рівнегаз збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір та додаткові угоди до договору підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їхніми печатками.

Сторонами було погоджено плановий обсяг постачання газу у 2022 році - 8 300 тис. куб.м. (п. 3 додаткової угоди № 1/22 від 01.03.2022).

Відповідно до п. 2.5. договору за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм розподіленого газу споживачу за розрахунковий період, що складений між споживачем та оператором ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірника акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника з використанням кваліфікованого електронного підпису. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта примірника приймання - передачі природного газу зобов`язується повернути один примірник акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати у письмовій формі відмову від його підписання.

Судом установлено, що на виконання умов договору в період з листопада 2021 року по березень 2022 року позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 на суму 44 3673,46 грн, від 31.12.2021 на суму 63 571,68 грн, від 31.01.2022 на 49 593,53 грн, від 28.02.2022 на суму 35 160,54 грн, від 31.03.2022 на суму 353,98 грн.

У п. 3.1. договору сторони погодили, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. Ціна, зазначена в п. 3.2. договору, може змінюватись протягом дії договору.

Відтак за додатковою угодою № 7 /21 від 01.10.2021 ціна за 1000,00 куб.м природного газу становить 37 673,89 грн з ПДВ, з 01.01.2022 - 54,72824 грн, з 01.02.2022 - 45,16389 грн, з 01.03.2022 - 49,16389 грн.

Крім того, у п. 3.3. договору сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до п. 3.2. та п. 3.3. договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Згідно з п. 3.6. договору загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за цим договором.

Пунктом 4.2. договору оплата газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється до 10 числа місяця наступного за звітним.

Відповідач свої зобов`язання з оплати природного газу, поставленого протягом вказаного періоду, виконував несвоєчасно, сплативши, зокрема: 15.11.2021 - 35 075,92 грн, (частково зараховано за жовтень 2021 на суму 8 704,19 грн), 10.01.2022 - 17 301,73 грн, 11.02.2022 - 10 000,00 грн, 14.02.2022 - 10 000,00 грн, 15.02.2022 - 10 000,00 грн, 16.02.2022 - 10 000,00 грн, 17.02.2022 - 10 000,00 грн, що стверджується платіжними дорученнями від 15.11.2022, 10.01.2022, від 11.02.2022, від 14.02.2022 від 15.02.2022, від 16.02.2022, від 17.02.2022.

За відповідачем рахується борг у розмірі 155 535,69 грн.

Окрім того, частина основного боргу в розмірі 55 535,69 грн сплачена відповідачем після звернення позивача до суду з цим позовом та відкриття провадження у справі, що підтверджується платіжними дорученнями № 3РВ00032567 від 24.05.2022, № 3РВ00032871 від 25.05.2022, № 3РВ00033112 від 26.05.2022, № 3РВ00033325 від 27.05.2022, № 3РВ00033513 від 30.05.2022, у зв`язку з чим провадження в цій частині закрито.

Отже, розмір основного боргу становить 100 000,00 грн

У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (підп. 6.2.1. п. 6.2. договору).

За п. 9.13. договору сторони домовились, що строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 8 092,65 грн, 3% річних у розмірі 1 223,39 грн та інфляційні у розмірі 9 693,25 грн.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із поставкою природного газу та відповідальністю за порушення строків оплати за переданий природний газ, регулювання яких здійснюється Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу", ГК України, ЦК України тощо.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Як установлено ч. 1. ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" відповідач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом установлено, що відповідач своїх зобов`язань з оплати поставки природного газу у повному обсязі не виконав, доказів зворотного суду не надав, отже, вимога позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 100 000,00 грн є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція щодо порядку нарахування інфляційних викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, проведений позивачем, встановив, що розмір 3% річних становить - 1 223,39 грн (при заявленому - 1 223,39 грн) (розрахунок додається) та інфляційних - 9 693,25 грн (при заявленому - 9 693,25 грн), отже, 3% річних та інфляційні підлягають задоволенню у повному обсязі.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Враховуючи наведені приписи законодавства, оскільки відповідач порушив умови договору щодо строків проведення розрахунків за поставлений газ, відтак у позивача виникло право на нарахування пені.

Суд, перевіривши розрахунок пені, установив, що розмір останньої становить 8 092,65 грн (при заявленому - 8 092,65 грн) (розрахунок додається), отже, пеня підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 618,17 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, відтак судовий збір в розмірі 2 481,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою діяльністю "Рівнегаз збут" до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення 119 009,29 грн задовольнити.

Стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (33028, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 2, ідентифікаційний код 03361678) на користь Товариства з обмеженою діяльністю "Рівнегаз збут" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського, буд. 24, ідентифікаційний код 39589441) 100 000,00 грн основного боргу, 8 092,65 грн пені, 1 223,39 грн 3% річних та 9 693,25 грн інфляційних втрат.

Стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (33028, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 2, ідентифікаційний код 03361678) на користь Товариства з обмеженою діяльністю "Рівнегаз збут" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського, буд. 24, ідентифікаційний код 39589441) 2 481,00 грн судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою діяльністю "Рівнегаз збут" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського, буд. 24, ідентифікаційний код 39589441).

Відповідач: Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно - каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (33028, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 2, ідентифікаційний код 03361678).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складене та підписане 13.06.2022.

Суддя О. Андрійчук