РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.06.2022Справа № 910/20671/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО"

про стягнення 3268722,01 грн

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Атаманюк В.В.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" про стягнення 3268722,01 грн, з яких: 2892323,11 грн - сума основного боргу, 213257,75 грн - пеня, 97766,72 грн - інфляційне збільшення, 65374,43 грн - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №12 від 19.12.2019.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/20671/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 27.01.2022.

Протокольною ухвалою 27.01.2022 відкладено підготовче засідання на 10.02.2022.

10.02.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 10.02.2022 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.03.2022.

У зв'язку із перебуванням судді Турчина С.О. у відпустці, судове засідання у справі №910/20671/21, призначене на 01.03.2022, знято з розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2022, з урахуванням ухвали від 18.05.2022 про виправлення описки, судове засідання по суті призначено на 08.06.2022.

11.05.2022 на електронну пошту суду та в системі "Електронний суд" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

18.05.2022 та 25.05.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшли однакові клопотання про участь у судовому засіданні 26.05.2022 в режимі відеоконференції.

16.05.2022 та 25.05.2022 до суду надійшли заперечення проти клопотання про відкладення розгляду справи.

02.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 08.06.2022 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотань Акціонерного товариства "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судове засідання 08.06.2022 не прибув.

Згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки позивач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №165, неявка представника не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.06.2022 визнав суму основного боргу та просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на скрутне становище на підприємстві та воєнним станом.

У судовому засіданні 08.06.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем укладений договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №12 від 19.12.2019, оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, в обсязі, необхідному та достатньому для виконання Постачальником функцій відповідного суб'єкта роздрібного ринку електричної енергії, та надання інших послуг, зокрема з відключення та підключення споживачів, а постачальник здійснює придбання та оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Позивач стверджує, що належним чином виконував взяті на себе зобов'язання з надання відповідачу послуг з розподілу електричної енергії, у той час як відповідач у порушення умов договору оплату наданих послуг не здійснив.

Позивач направив відповідачу претензію за вих. №08.14-17857 від 02.11.2021 цінним листом №635 щодо оплати заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії за період з січня по вересень 2021 року у розмірі 2571702,49 грн.

За доводами позивача у період з січня 2021 по жовтень 2021 року у відповідача виникла заборгованість за договором з оплати наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії у загальному розмірі 292323,11 грн.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання за договором позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 213257,75 грн, інфляційні втрати у сумі 97766,72 грн та 3% річних у сумі 65374,43 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 3268722,01 грн., з яких: 2892323,11 грн - сума основного боргу, 213257,75 грн - пеня, 97766,72 грн - інфляційне збільшення, 65374,43 грн - 3% річних.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав. У судовому засіданні з розгляду справи по суті визнав суму основного боргу та просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на скрутне становище на підприємстві.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

19.12.2019 Акціонерним товариством "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" (оператор системи, позивач) та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (постачальник, відповідач) укладений договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, шляхом отримання позивачем заяви-приєднання, яка надійшла на адресу позивача 18.12.2019 за вих. №01/17077.

Згідно електронного реєстру постачальників електроенергії за посиланням https://voe.com.ua/reyestr-postachalnykiv-elektroenergiyi, договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" присвоєно №12

Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі (розподілу) електричної енергії постачальнику (надалі - Постачальник) для його споживачів як послуги Оператора системи. Укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Постачальника до умов цього договору.

Умови договору є однаковими для всіх електропостачальників та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ).

За умовами п.9.1. договору, цей договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання. Дія договору автоматично продовжується на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила про намір достроково розірвати цей договір шляхом направлення письмового повідомлення іншій стороні не менш ніж за 10 (десять) календарних днів до дати закінчення строку дії договору.

Відповідно до заяви-приєднання, договір набирає чинності з наступного робочого дня від дня отримання AT "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" цієї заяви-приєднання (з 19.12.2019) і діє до 01.01.2021. оскільки матеріали справи не містять заяви однієї із сторін про намір достроково розірвати цей договір, дія договору автоматично продовжена до 01.01.2022.

Згідно із п.2.1. договору, оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи постачальника згідно з реєстром за ЕІС-кодами споживачів та їх точками вимірювання. Реєстр ведеться оператором системи в електронному вигляді.

Оператор системи забезпечує надання послуг з розподілу (передачі) в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб'єкта роздрібного ринку електричної енергії, та надання інших послуг, зокрема з відключення та підключення споживачів.

Відповідно до п.2.2. договору постачальник здійснює придбання та оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії згідно з умовами глави 3 цього договору за сукупністю споживачів постачальника, які згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) здійснюють оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника, та інших послуг оператора системи згідно з порядком розрахунків, який є додатком 1 до цього договору.

Вартість договору складає вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за сукупністю споживачів Постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій Постачальника) послуги з розподілу (передачі) електричної енергії придбаває Постачальник, та вартість інших послуг згідно з договором (п.3.2. договору).

Згідно із п.3.3. договору розрахунковим періодом для цілей цього Договору є календарний місяць.

Оплата (придбання) послуг з розподілу (передачі) електричної енергії здійснюється постачальником у формі попередньої оплати. Оплата послуг з розподілу (передачі) електричної енергії здійснюється Постачальником на поточний рахунок оператора системи (п.3.4., 3.5. договору).

Відповідно до п.6 Порядку розрахунків, постачальник здійснює остаточний розрахунок з ОСР за попередній розрахунковий період протягом п'яти банківських днів після отримання Акту виконаних робіт.

Згідно із п.6.6 договору, за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує оператору системи пеню у розмірі 0,2% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач надіслав на адресу відповідача рахунки та акти прийняття - передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії за період з січня 2021 по жовтень 2021 року, а саме:

рахунок №995 від 31.01.2021 та акт прийняття - здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №995 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 611453,24 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 22.02.2021 рекомендованим листом №446;

рахунок №165 від 28.02.2021 та акт прийняття - здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №165 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 1221761,48 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 25.03.2021 рекомендованим листом №521;

рахунок №300 від 31.03.2021 та акт приймання-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №300 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 217095,66 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 19.04.2021 рекомендованим листом №678;

рахунок №543 від 30.04.2021, акт приймання-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №543 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 63 245,32 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 17.05.2021 рекомендованим листом №737;

рахунок №812 від 31.05.2021, акт приймання-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №812 від 31.05.2021 за травень 2021 року на суму 11790,68 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 21.06.2021 рекомендованим листом №454;

рахунок №693 від 30.06.2021, акт приймання-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №693 від 30.06.2021 за червень 2021 року на суму 16100,54 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 21.07.2021 рекомендованим листом №526;

рахунок №948 від 31.07.2021, акт прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №948 від 31.07.2021 за липень 2021 року на суму 16817,00 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 26.08.2021 рекомендованим листом №940

рахунок №257 від 31.08.2021, акт прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №948 від 31.08.2021 за серпень 2021 року на суму 88831,13 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 14.09.2021 рекомендованим листом №125

рахунок №893 від 30.09.2021, акт прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №893 від 30.09.2021 за вересень 2021 року на суму 324607,44 грн, отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 01.11.2021 рекомендованим листом №467;

рахунок №003 від 31.10.2021 та акт прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії №003 від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 334226,63 грн, який отримано ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" 01.11.2021 рекомендованим листом.

Згідно акта коригування від 30.11.2021 до акта №003 прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії від 31.10.2021 заборгованість відповідача за жовтень 2021 року зменшена на 13606,01 грн та становить 320620,62 грн.

Додані до позову акти прийняття-здачі наданих послуг з розподілу електричної енергії за січень-вересень 2021 року підписані зі сторони відповідача.

Також під час розгляду справи позивачем надано у матеріали справи підписаний зі сторони відповідача акт №003 від 31.10.2021.

Згідно із наявними у матеріалах справи актами за період з січня по жовтень 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з розподілу електричної енергії за вказаний період становить 2892323,11 грн.

За неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем на заборгованість за спірний період здійснено нарахування пені у сумі 213257,75 грн, інфляційних втрат у сумі 97766,72 грн та 3% річних у сумі 65374,43 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону № 2019-VIII господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій на ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови відповідної ліцензії.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону № 2019-VIII постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є постачальником "останньої надії" з 1 січня 2019 до 31 грудня 2021, територією провадження діяльності зазначеного підприємства визначено територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Згідно ч.2. ст.57 Закону № 2019-VIII, електропостачальник зобов`язаний: укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів; сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії.

Абзацом першим ч.4 ст.46 Закону № 2019-VIII передбачено, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ).

Згідно з пп.1.2.5. п.1.2 розділу І ПРРЕЕ Оператор системи забезпечує на своїй території діяльності недискримінаційний доступ до електричних мереж електропостачальнику, який має намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи. Оператор системи розподілу укладає договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, зміст якого визначається оператором системи на основі Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, який є додатком 4 до цих Правил та укладається з кожним електропостачальником, який звертається до оператора системи.

Відповідно до пп.1.2.6. п.1.2 розділу І ПРРЕЕ, Оператор системи, який здійснює розподіл (передачу) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача, отримує плату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії або від споживача, або від електропостачальника за вибором споживача (крім постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії"). Вибір споживача зазначається в договорі про постачання електричної енергії споживачу (обраній споживачем комерційній пропозиції). У разі постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії" послугу з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб споживачів, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи, оплачує відповідний електропостачальник за усією сукупністю зазначених споживачів, постачання яким здійснює постачальник універсальних послуг або "останньої надії". При цьому ціни на електричну енергію, що постачається споживачам постачальниками універсальних послуг та "останньої надії", включають, у тому числі, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Підпунктом 2.1.16, п.2.1. розділу II ПРРЕЕ, передбачено, що договір електропостачальника про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання, зміст якого визначається оператором системи на основі типового договору, що є додатком 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному вебсайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

Відповідно до частин 1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч1 ст.634 ЦК України).

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Надання позивачем передбачених договором послуг за січень 2021 року по жовтень 2021 року на загальну суму 2892323,11 грн підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі наданих послуг.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з надання послуг з розподілу електричної енергії споживачам постачальника у відповідності до умов договору та в обсязі, зазначеному в актах приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на встановлені у п.6 Порядку розрахунків строки оплати, відповідач мав виконати взяті на себе грошові зобов'язання за договором у такі строки: за актом за січень 2021 року - у строк до 01.03.2021; за актом за лютий 2021 року - у строк до 01.04.2021; за актом за березень 2021 року - у строк до 26.04.2021; за актом за квітень 2021 року - у строк до 24.05.2021; за актом за травень 2021 року - у строк до 29.06.2021; за актом за червень 2021 року - у строк до 28.07.2021; за актом за липень 2021 року - у строк до 02.09.2021; за актом за серпень 2021 року - у строк до 21.09.2021; за актом за вересень 2021 року - у строк до 08.11.2021; за актом за жовтень 2021 року - у строк до 08.11.2021.

Таким чином, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, оскільки невиконання відповідачем за договором зобов'язання на суму 2892323,11 грн підтверджується матеріалами справи, зазначена сума заборгованості визнана відповідачем, а матеріали справи не містять доказів оплати заборгованості, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2892323,11 грн основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення пені у сумі 213257,75 грн, інфляційних втрат у сумі 97766,72 грн та 3% річних у сумі 65374,43 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідальність за порушення строку виконання грошового зобов'язання у вигляді пені встановлена в п.6.6. договору відступлення.

Також з розрахунку позивача вбачається, що нарахування пені здійснено позивачем з врахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

За змістом пункту 6.6. договору, вбачається, що сторони, реалізуючи при укладенні договору своє законодавчо визначене право забезпечення виконання грошових зобов`язань встановленням відповідальності у вигляді пені, узгодили, що нарахування пені здійснюється враховуючи день фактичної оплати.

Водночас позивачем допущені помилки при нарахуванні пені щодо дати початку нарахування (дати прострочення виконання грошового зобов'язання).

Таким чином, правильними періодами нарахування пені за у межах визначених позивачем періодів та сум нарахування є:

з 02.06.2021 по 29.06.2021 на суму 2113555,70 грн;

з 30.06.2021 по 28.07.2021 на суму 2125346,38 грн;

з 29.07.2021 по 02.09.2021 на суму 2141446,92 грн;

з 03.09.2021 по 21.09.2021 на суму 2158263,92 грн;

з 22.09.2021 по 08.11.2021 на суму 2247095,05 грн;

з 09.11.2021 по 30.11.2021 на суму 2571702,49 грн;

з 09.11.2021 по 30.11.2021 на суму 2892323,11 грн.

За перерахунком суду сума пені становить 208702,22 грн, у зв`язку із чим суд задовольняє частково позовні вимоги про стягнення пені.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року по справі № 910/13071/19 роз'яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем за березень - жовтень 2021 року є арифметично правильним, відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 97766,72 грн суд задовольняє повністю.

Нарахування 3% річних здійснено позивачем за період з 01.03.2021 по 30.11.2021 на заборгованість у сумі 2892323,11 грн, що відповідно є неправильним, оскільки позивачем здійснено нарахування на суми заборгованості, строк виконання по яким не настав.

Суд зазначає, що з огляду на вимоги частини п`ятої статті 236, статті 237 і статті86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань (аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19).

З огляду на строки встановлені сторонами у договорі у межах визначеного позивачем періоду нарахування 3% річних слід здійснювати у такому порядку:

з 01.04.2021 по 02.03.2021 на суму 611453,24 грн;

з 02.04.2021 по 26.04.2021 на суму 1833214,72 грн;

з 27.04.2021 по 24.05.2021 на суму 2050310,3 грн;

з 25.05.2021 по 29.06.2021 на суму 2113555,70 грн;

з 30.06.2021 по 28.07.2021 на суму 2125346,38 грн;

з 29.07.2021 по 02.09.2021 на суму 2141446,92 грн;

з 03.09.2021 по 21.09.2021 на суму 2158263,92 грн;

з 22.09.2021 по 08.11.2021 на суму 2247095,05 грн;

з 09.11.2021 по 30.11.2021 на суму 2892323,11 грн.

За перерахунком суду сума 3% становить 45165,03 грн, а тому позовні вимоги у частині стягнення 3% річних суд задовольняє частково.

Заперечення відповідача щодо позовних вимог в частині пені, 3% річних та інфляційних втрат, що обґрунтовані скрутним фінансовим станом у підприємстві суд відхиляє, оскільки відповідно до ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання; учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення; у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності; не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За таких обставин, посилання відповідача на відсутність коштів, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення взятих на себе за договором зобов`язань.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" частково обґрунтованими та задовольняє позов в частині стягнення основного боргу у сумі 2892323,11 грн, пені у сумі 208702,22 грн, 3% річних у сумі 45165,03 грн та інфляційних втрат у сумі 97766,72 грн.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 85, ідентифікаційний код 19480600) на користь Акціонерного товариства "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" (21050, Вінницька обл., місто Вінниця, ВУЛИЦЯ МАГІСТРАТСЬКА, будинок 2, ідентифікаційний код 00130694) основний борг у сумі 2892323,11 грн, пеню у сумі 208702,22 грн, 3% річних у сумі 45165,03 грн, інфляційні втрати у сумі 97766,72 грн та судовий збір у сумі 48659,36 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 21.06.2022.

Суддя С. О. Турчин