РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2022Справа № 910/18310/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест Лтд», м. Київ

до Міністерства юстиції України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Мамонтов Костянтин Сергійович , м. Донецьк

про визнання протиправним та скасування наказу,

Представники сторін:

від позивача: Лавріненко І.А.;

від відповідача: Колток О.М.;

від третьої особи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест Лтд» (далі - ТзОВ «Віва-Інвест Лтд»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - МЮ/відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2293/5 від 03.07.2020 в частині задоволення скарги Мамонтова Костянтина Сергійовича від 08.05.2020 та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2018 №42755947, №42755993, прийнятих державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області "Центр реєстрації" Мамонтовим Костянтином Сергійовичем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ прийнятий за результатами розгляду скарги особи, неуповноваженою на її подання. Крім того, невиготовлення державним реєстратором електронних копій документів, на підставі яких приймалися відповідні рішення, з розміщенням їх у Державному реєстрі прав, не є підставою для відмови в державній реєстрації прав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.11.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 13.12.2021.

08.12.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про залучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Мамонтова Костянтина Сергійовича . Зокрема, у поданому відзиві на позовну заяву Міністерство юстиції України заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що прийняте останнім рішення є правомірним з огляду на те, що чинним законодавством у сфері державної реєстрації прав чітко передбачено обов`язкове виготовлення електронних копій документів у Державному реєстрі прав державним реєстратором при державній реєстрації прав. Крім того, скаржник Мамонтов К.С. у поданій скарзі від 08.05.2020 зазначав про обставини, за якими його права були порушені, а саме, що Мамонтов К.С. до прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2018 №42755947, №42755993 не мав ніякого відношення.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.12.2021 залучив до участі у справі Мамонтова Костянтина Сергійовича третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та відклав підготовче засідання на 24.01.2022.

22.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

21.01.2022 через відділ діловодства суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення її третьою особою, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

24.01.2022 у підготовчому засіданні, суд керуючись ст. 50, ч. 4 ст. 233 ГПК України, відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про залучення її третьою особою, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.02.2022.

22.02.2022 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення по справі.

Судове засідання 28.02.2022 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Бондарчук В.В. у відпустці.

Господарський суд міста Києва ухвалами від 03.05.2022 повідомив сторін про призначення судового засідання на 06.06.2022.

06.06.2022 через відділ діловодства суду від ОСОБА_2 повторно надійшло клопотання про залучення її третьою особою, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

06.06.2022 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.

Суд, у порядку ст. 43 ГПК України залишив без розгляду клопотання ОСОБА_2 про залучення її третьою особою, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки аналогічне клопотання було розглянуто у судовому засіданні 24.01.2022 та за результатами його розгляду було відмовлено у його задоволенні.

Зокрема, у судовому засіданні представник ТзОВ «Віва-Інвест Лтд» підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник Міністерства юстиції України проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Мамонтов К.С. у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.10.2018 вбачається, що:

- 29.08.2018 державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області Мамонтовим К. С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42755993, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Канадське підприємство «Рентал Естейт» на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,366 га (реєстраційний номер 0);

- 29.08.2018 державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області Мамонтовим К. С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42755947, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Канадське підприємство «Рентал Естейт» на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 (реєстраційний номер 00);

- 31.08.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42796502, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,366 га (реєстраційний номер 0);

- 31.08.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42796123, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 (реєстраційний номер 00);

- 11.09.2018 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Марчук Т.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42933314, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест ЛТД» на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,366 га (реєстраційний номер 0);

- 11.09.2018 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Марчук Т.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42932341, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест ЛТД» на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 (реєстраційний номер 00).

08.05.2020 Мамонтов К.С. звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, в якій просив:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42755947 від 29.09.2018, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 га (реєстраційний номер 00), прийнятих державним реєстратором Мамонтовим К.С., Київська обласна філія, підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації»;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42755947 від 29.08.2018, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,3166 га (реєстраційний номер 0), прийнятих державним реєстратором Мамонтовим К.С., Київська обласна філія, підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації»;

- скасувати похідні рішення про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 га (реєстраційний номер 00), а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42932341 від 11.09.2018, приватний нотаріус Марчук Т.С., Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська область про державну реєстрацію права власності на об`єкт за ТзОВ «Віва-Інвест ЛТД»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42796123 від 31.08.2018, приватний нотаріус Гнідюк О.Б., Київський міський нотаріальний округ м. Київ, про державну реєстрацію права власності на об`єкт за ОСОБА_3 ;

- скасувати похідні рішення про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,3166 га (реєстраційний номер 0), а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42933314 від 11.09.2018, приватний нотаріус Марчук Т.С., Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська область про державну реєстрацію права власності на об`єкт за ТзОВ «Віва-Інвест ЛТД»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42796502 від 31.08.2018, приватний нотаріус Гнідюк О.Б., Київський міський нотаріальний округ м. Київ, про державну реєстрацію права власності на об`єкт за ОСОБА_3 ;

- анулювати доступ державного реєстратора Мамонтова К.С. , Київська обласна філія, підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» до Державного реєстру прав.

16.06.2020 відбулося засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) за результатами якого Колегія сформувала висновок, яким рекомендувала:

1. Скаргу Мамонтова К.С. від 08.05.2020 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 29.08.2018 №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Мамонтовим К.С.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Зокрема, Колегією встановлено, що на підставі оскаржуваних рішень, прийнятих державним реєстратором Мамонтовим К.С., здійснено державну реєстрацію переходу права власності щодо земельних ділянок, без виготовлення електронних копій документів, поданих заявником для проведення таких реєстраційних дій. Таким чином, оскаржувані рішення від 29.08.2018 №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Мамонтовим К.С., є незаконними та підлягають скасуванню. Водночас Колегія встановила, що з відомостей з Державного реєстру прав та доданих до скарги документів неможливо встановити факту порушення прав скаржника в результаті прийняття оскаржуваних рішень від 31.08.2018 №№ 42796123, 42796502, прийнятих приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. та від 11.09.2018 №№ 42932341, 42933314, прийнятих приватним нотаріусом Марчук Т.С.

03.07.2020 на підставі висновку Колегії від 16.06.2020 Міністерство юстиції України видало наказ № 2293/5, яким скаргу Мамонтова К.С. від 08.05.2020 задовольнило частково та скасувало рішення від 29.08.2018 №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Київської обласної філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Мамонтовим К.С., в іншій частині вимог відмовило.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 2293/5 від 03.07.2020, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ прийнятий за результатами розгляду скарги неуповноваженою особою на подання такої скарги. Крім того, невиготовлення державним реєстратором електронних копій документів, на підставі яких ним приймалися відповідні рішення, з розміщенням їх у Державному реєстрі прав, не є підставою для відмови в державній реєстрації прав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1-4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПКУкраїни.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З наведених правових норм вбачається, що визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, є порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відтак, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за приписами чинного законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 2293/5 від 03.07.2020, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ прийнятий за наслідками розгляду скарги особою, неуповноваженою на подання такої скарги. Крім того, невиготовлення державним реєстратором електронних копій документів, на підставі яких ним приймалися відповідні рішення, з розміщенням їх у Державному реєстрі прав, не є підставою для відмови в державній реєстрації прав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

При цьому, обґрунтовуючи порушене право позивач зазначає, що оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України № 2293/5 від 03.07.2020 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2018 №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Мамонтовим К.С., що становлять собою підставу для внесення записів про державну реєстрацію прав, на підставі яких приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Марчук Т.С. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав від 11.09.2018 №№ 42932341, 42933314 щодо права власності на вказане майно за позивачем.

Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 09.11.2021 18:29:52 (день звернення позивача з цим позовом до суду - 10.11.2021) земельна ділянка кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,3166 га (реєстраційний номер 0) та земельна ділянка кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 га (реєстраційний номер 00) належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест ЛТД».

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем в оскаржуваному наказі прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги в частині скасування рішень від 31.08.2018 №№ 42796123, 42796502, прийнятих приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. та від 11.09.2018 №№ 42932341, 42933314 та прийнятих приватним нотаріусом Марчук Т.С.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження порушення його прав та законних інтересів внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного наказу №2293/5 від 03.07.2020, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 145, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест Лтд» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 13.06.2022.

Суддя В.В. Бондарчук