ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2022 р. Справа№ 910/16463/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання - Дерій В.В.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання:

від позивача: не з`явився;

від відповідачів: 1. не з`явився;

2. не з`явився;

3. не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021

у справі № 910/16463/21 (суддя Ломака В.С.)

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго"

2. Приватного підприємства "Ковераж"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Новітні-технології"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроцентр"

про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго" (далі - відповідач-1), Приватного підприємства "Ковераж" (далі - відповідач-2) та Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Новітні-технології" (далі - відповідач-3) про визнання недійсними з моменту укладення Договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та Договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що договір № 18/06-2018 про відступлення права вимоги від 18.06.2018, укладений між позивачем, першим відповідачем та другим відповідачем, та договір про переведення боргу від 18.06.2018, укладений між першим та другим відповідачами та ТОВ Торговий Дім "Агроцентр", позивачем не підписувались, зміст таких договорів та документів не відповідає волевиявленню позивача, зазначені договори порушують законні права та інтереси позивача, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго" про визнання недійсними з моменту укладення Договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та Договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018 відмовлено. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" до Приватного підприємства "Ковераж" та Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Новітні-технології" про визнання недійсними з моменту укладення Договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та Договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16463/21. На підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроцентр". Підготовче засідання призначено на 01.12.2021.

Ухвала мотивована тим, що фактично позов ТОВ "Будинок Краусса" до ТОВ "Соларенерго" поданий за наявності такого, що набрало законної сили, рішення суду у справі № 911/624/21 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 910/16463/21, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі № 910/16463/21 в частині вимог до першого відповідача, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України. Вирішення судом спору між позивачем та першим відповідачем у справі № 910/16463/21 фактично полягатиме у переоцінці обставин, встановлених рішенням суду у справі № 911/624/21. Подання позивачем нового позову про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких прийнято рішення у справі № 911/624/21, яке набрало законної сили, фактично зводиться до нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; відкрити апеляційне провадження; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/16463/21, в частині відмови у відкритті провадження у справі про визнання недійсними з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018; матеріали справи № 910/16463/21 передати до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі про визнання недійсними з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказав на те, що на виконання п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позивач у позовній заяві (справа № 910/16463/21) зазначив, що: "Позивач підтверджує те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цих самих відповідачів із тим самим предметом та з тих самих підстав. Заява про визнання недійсним правочинів, пов`язаних з предметом спору, що подана позивачем у порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України у справі № 911/624/21, не є позовом, а за своєю природою відповідає характеристикам заяви з процесуальних питань, відмінна від цього позову за її предметом та складом учасників.".

На думку скаржника, наведеними реченнями позивачем виконано вимоги процесуального закону та викладено свою позицію щодо відсутності тотожності суб`єктності складу, предмету та підстав у поданому ним позові (справа № 910/16463/21) та у поданій ним заяві про визнання недійсним правочинів (справа № 911/624/21).

Скаржник вказує на те, що для відмови у відкритті провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України потрібна наявність справ з тотожним предметом позову, тобто справ з однаковими матеріально-правовими вимогами позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Так, предметом позову у справі № 911/624/21 є стягнення грошових коштів, а предметом позову у справі № 910/16463/21 є визнання договорів № 18/06-2018 та № 06/07-2018 недійсними. Спосіб захисту порушених прав позивача у справі № 911/624/21 є стягнення грошових коштів (вимога майнового характеру), а спосіб захисту порушених прав позивача у справі № 910/16463/21 - визнання договорів недійсними (вимоги немайнового характеру), тому позовні вимоги у справі № 911/624/21 та у справі № 910/16463/21 жодним чином не відповідають ознакам тотожності.

Також скаржник зазначає про те, що щоб відповідати умовам п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, рішення у іншій справі має бути прийняте за участю ПП "Ковераж" та ТОВ НВП "Новітні технології" як сторін (позивачів або відповідачів), втім, вказані особи не приймали участі у справі № 911/624/21 у якості сторін, більш того, в їх залученні навіть у якості третіх осіб було відмовлено судом, про що зазначено в рішенні у справі № 911/624/21.

Скаржник вказує на те, що рішення у справі № 911/624/21 не містить висновки суду з приводу протоколу рішення загальних зборів учасників ТОВ "Будинок Краусса" № 18/06 від 18.06.2018, що підписаний неуповноваженою особою позивача та засвідчений нотаріусом, який повідомив позивача листом про нездійснення ним таких дій, наказу Міністерства юстиції України від 03.07.2018 № 2259/5, яким усі незаконно проведені реєстраційні дії щодо зміни складу засновників та директора позивача (в тому числі і реєстраційна дія № 1006601 від 15.06.2018) були скасовані, укладення трьох правочинів в один день між одними й тими ж особами у різних містах України та інших обставин, на які посилається як на підстави задоволення позовних вимог.

На думку скаржника, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що його мотиви відмови у відкритті провадження у справі № 910/16463/21 узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.11.2019 у справі № 914/111/19, від 10.06.2020 у справі № 921/628/19, тому що Верховний Суд у зазначених постановах вказував на неможливості повторного перегляду спору, який вже був вирішений у іншій справі, лише на підставі додання нових підстав для задоволення позову, а також у визначенні іншого формулювання способу захисту порушених прав та інтересів позивача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та письмових пояснень

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, ТОВ "Соларенерго" у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що твердження позивача, що подана ним заява в межах справи № 911/624/21 заява про визнання недійсними правочинів в порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України за своєю правовою природою відповідає характеристикам заяви з процесуальних питань, яка відмінна від цього позову за предметом та складом учасників є безпідставними, надуманими та такими, що побудовані на хибному трактуванні позивачем норм процесуального законодавства.

ТОВ "Соларенерго" вказує на те, що предмет і підстави позову, визначені позивачем у цій справі, є тими ж самими, що були вказані останнім в обґрунтування вимог про визнання недійсними договорів, пов`язаних з предметом спору у справі № 911/624/21.

ТОВ "Соларенерго" звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ТОВ "Будинок Краусса" та ТОВ "Соларенерго" є, відповідно, позивачем і відповідачем як в цій справі, так і у справі № 911/624/21, щодо вимог про визнання недійсними договору № 18/06-2018 від 18.06.2018, укладеного між позивачем, першим та другим відповідачем, та договору про переведення боргу від 18.06.2018, укладеного між першим відповідачем, другим відповідачем та ТОВ "Торговий дім "Агроцентр", судом детально проаналізовано викладені в заяві ТОВ "Будинок Краусса", поданій в порядку ст. 237 ГПК України, доводи та дійшов правильного, законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

На думку ТОВ "Соларенерго" подана в межах цієї справи позовна заява спрямована виключно на перегляд ухваленого Господарським судом Київської області в рамках розгляду справи № 911/624/21 судового рішення, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду вже набрало законної сили. ТОВ "Будинок Краусса" та ТОВ "Соларенерго" є незмінними учасниками обох вищезазначених справ з незмінним процесуальним статусом, з огляду на що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі лише в частині вимог, заявлених до ТОВ "Соларенерго".

ТОВ "Соларенерго" вказує на те, що як вбачається зі змісту даної апеляційної скарги, позивачу відомо про існування усталеної правової позиції щодо того, що питання про визнання недійсними правочинів може вирішуватись лише за участю всіх учасників таких правочинів, проте, всупереч цьому ТОВ "Будинок Краусса" при подачі до суду заяви в порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України не просило суд залучити сторін таких правочинів до участі у справі у якості співвідповідачів.

Так як жодна із підстав, перелічених у ч. 1 ст. 280 ГПК України, не мала місце при постановленні оскаржуваної ухвали суду в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ "Будинок Краусса" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго" про визнання недійсними з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018, підсумовуючи викладене, ТОВ "Соларенерго" вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Будинок Краусса" повинна бути залишена без задоволення, а ухвала Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 залишена без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" у судовій справі № 910/16463/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/16463/21, в частині відмови у відкритті провадження у справі про визнання недійсними з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/16463/21, в частині відмови у відкритті провадження у справі про визнання недійсними з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018. Призначено справу № 910/16463/21 до розгляду у судовому засіданні 16.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 продовжено строк розгляду справи № 910/16463/21. Оголошено перерву у розгляді справи № 910/16463/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/16463/21 до 27.01.2022.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022 справи № 910/16463/21 справу передано визначеному автоматизованою системою складу суду: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 прийнято справу № 910/16463/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 відкладено розгляд справи № 910/16463/21.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022, у зв`язку з перебуванням судді Суліма В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022, для розгляду справи № 910/16463/21 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 прийнято справу № 910/16463/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкладено розгляд справи № 910/16463/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/16463/21 на 10.03.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку із викладеним, судове засідання у справі № 910/16463/21, призначене на 10.03.2022, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 на 09.06.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго" про участь у судовому засіданні 09.06.2022 у справі № 910/16463/21 в режимі відеоконференції відмовлено.

07.06.2022 від ТОВ "Соларенерго" до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю бути присутнім у судовому засіданні 09.06.2022.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про відкладення, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи те, що повторне відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком господарського суду, крім того, згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, тимчасову непрацездатністю суддів, перебування суддів у відпустках, введення воєнного стану в Україні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/16463/21 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго" (далі - перший відповідач), Приватного підприємства "Ковераж" (далі - другий відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Новітні-технології" (далі - третій відповідач) про визнання недійсними з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та Договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що договір № 18/06-2018 про відступлення права вимоги від 18.06.2018, укладений між позивачем, першим та другим відповідачами, та договір про переведення боргу від 18.06.2018, укладений між першим та другим відповідачами та ТОВ Торговий Дім "Агроцентр", позивачем не підписувались, зміст таких договорів та документів не відповідає волевиявленню позивача, зазначені договори порушують законні права та інтереси позивача, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, у провадженні господарського суду Київської області перебувала справа № 911/624/21 за позовом ТОВ "Будинок Краусса" до ТОВ "Соларенерго", ТОВ Торговий дім "Агроцентр", ОСОБА_1 та ТОВ "Фотон Про-Плюс про стягнення 272 122 017,48 грн. заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 12.02.2015.

Під час розгляду Господарським судом Київської області справи № 911/642/21, Товариством з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" в порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України подано заяву про визнання недійсними правочинів, пов`язаних з предметом спору, а саме: договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018, договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18.06.2018 № 2018/06, договору про переведення боргу від 18.06.2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.07.2021 у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса", у тому числі і про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018, договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18.06.2018 № 2018/06, договору про переведення боргу від 18.06.2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018, відмовлено.

Першим відповідачем у справі № 910/16463/21 подано заяву про відмову у відкритті провадження у справі у частині вимог, заявлених до ТОВ "Соларенерго", яка мотивована тим, що ТОВ "Будинок Краусса" вже зверталось до ТОВ "Соларенерго" з позовними вимогами про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018 з тих же підстав, що і у цій справі, крім того, у провадженні суду вже є справа зі спору між тими самими сторонами, про той же самий предмет і з тих же самих підстав у частині вимог ТОВ "Будинок Краусса" до ТОВ "Соларенерго".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго" про визнання недійсними з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та Договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018 відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Предметом позову у справі № 910/16463/21 є вимоги позивача до відповідачів про визнання недійсними договору № 18/06-2018 від 18.06.2018, укладеного між позивачем, першим та другим відповідачами та договору про переведення боргу від 18.06.2018, укладеного між першим та другим відповідачами та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агроцентр".

В обґрунтування правових підстав для визнання вказаних договорів недійсними, позивач послався, на те, що договір № 18/06-2018 відступлення права вимоги від 18.06.2018, укладений між позивачем, першим та другим відповідачами та договір про переведення боргу від 18.06.2018, укладений між першим та другим відповідачами та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агроцентр" уповноваженими особами позивача не підписувались, а були підписані від імені позивача Шпачуком Ю.І., який не мав права на вчинення будь-яких дій від імені позивача, крім того, укладення таких договорів не відповідає волевиявленню позивача, зазначені договори порушують законні права та інтереси позивача. Також позивач зазначав, що між одними і тими ж особами було укладено три різні правочини у різних містах України, а саме Шпачук Ю.І. 18.06.2018 склав протокол у місті Слов`янськ та у цей день підписав договір про відступлення права вимоги № 18/06-2018 та договір про переведення боргу № 06/07-2018 у місті Рогатин, що з огляду на значну відстань між містами, виключає можливість перебування Шпачук Ю.І. в таких містах для укладення правочинів.

Також ТОВ "Будинок Краусса" вказує на недобросовісну поведінку першого відповідача, який будучи обізнаним зі змістом статуту позивача, та беручи до уваги значну суму договорів, повинен був проявити розумну обачність та перевірити наявність повноважень у Шпачука Ю.І. перед підписанням вказаних спірних правочинів. Проте, перший відповідач очевидно знаючи про встановлені п.п. 12.6.4 Статуту позивача обмеження, все-таки підписав оспорюванні правочини. З урахуванням наведеного позивач зазначає, що спірні правочини підлягають визнанню недійсними.

Як вбачається зі змісту рішення Господарського суду Київської області від 22.07.2021 у справі № 910/624/21 та долученої першим відповідачем до матеріалів справи копії заяви позивача у порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України вбачається, що в обґрунтування наявності підстав для визнання вказаних правочинів недійсними, ТОВ "Будинок Краусса" також посилалось на відсутність у Шпачука Ю.І. повноважень приймати будь-які рішення та укладати будь-які правочини від імені позивача, відсутність волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" на укладення таких правочинів. Окрім того, позивач зазначав, що між одними і тими ж особам укладено три різні правочини у різних містах України, а саме: Шпачук Ю.І. 18.06.2018 склав протокол у місті Слов`янськ та у цей день підписав договір про відступлення права вимоги № 18/06-2018 та договір про переведення боргу № 06/07-2018 у місті Рогатин, що з огляду на значну відстань між містами, виключає можливість перебування Шпачука Ю.І. в таких містах для укладення правочинів.

Також ТОВ "Будинок Краусса" вказувало на недобросовісність ТОВ "Соларенерго", яке було ознайомлене зі змістом статуту позивача та все таки підписало спірні договори.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про те, що визначені позивачем у даній справі, є тими ж самими, що були вказані останнім в обґрунтування вимог про визнання недійсними договорів, пов`язаних з предметом спору справі № 911/624/21.

Позивач та відповідач у даній справі також були сторонами у справі № 911/624/21.

Як вбачається з інформації, що зазначена у Єдиному державному реєстрі судових рішень, господарським судом Київської області закінчено розгляд справи № 911/624/21 по суті та 22.07.2021 ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Будинок Краусса". Ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Будинок Краусса" на рішення господарського суду Київської області від 22.07.2021 у справі № 911/624/21 з доданими документами повернуто заявнику без розгляду.

Враховуючи, що розгляд справи № 911/624/21 по суті судом закінчений, суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу повернув ТОВ "Будинок Краусса" без розгляду, тоді як відомостей про наявність будь-якої іншого провадження відсутні, наявні підстави для визначені п. 3 ч. 1 ст. 175 ГПК України, підстави для відмови у відкритті провадження частині вимог до першого відповідача.

Разом з тим, п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 ГПК України ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

Тобто, з комплексного аналізу приписів ч. 3 ст. 247 ГПК України вбачається, що вимога про визнання недійсним повністю чи у певній частині пов`язаного з предметом спору правочину який суперечить закону є за своєю природою вимогою, що з незалежних від позивача причин не могла бути включена до позовної заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем до закінчення підготовчого провадження у справі № 911/624/21 подано заяву в порядку ч. 3 ст. 247 ГПК України про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018, беручи до уваги підстави, наведені позивачем в обґрунтування недійсності правочинів та суб`єктний склад у справі № 911/624/21, є тотожними суб`єктний склад, предмет та підстави позовів у справі № 911/624/21 та у справі № 910/16463/21, в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго" про визнання недійсними з договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018.

У рішенні Господарського суду Київської області від 22.07.2021 у справі № 911/624/21, яким відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі та яке набрало законної сили, зазначено про те, що у цій справі позивачем не було доведено недобросовісність та нерозумність відповідачів під час укладання оспорюваних позивачем правочинів. Вказівки позивача на те, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 12.02.2015 відповідач-1 був ознайомлений зі змістом діючого Статуту позивача, протоколу позивача, яким надано згоду на його укладення, йому було достеменно відомо перелік засновників позивача, серед яких є компанія - нерезидент та, відповідно, був ознайомлений із порядком укладення позивачем тих чи інших угод, формою протоколів, що оформлювалися позивачем, а тому у нього мали б виникнути сумніви щодо наявності у Шпачука Ю.І. повноважень на укладення такого роду правочинів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки на час укладання 18.06.2018 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містились інші відомості, відповідачу було надано для ознайомлення іншу редакцію Статуту позивача, підстав сумніватись у законності та добропорядності директора позивача у відповідачів не було, оскільки всі договори вчинялись та всі дії скеровувались саме засновниками позивача.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що фактично позов ТОВ "Будинок Краусса" до ТОВ "Соларенерго" поданий за наявності такого, що набрало законної сили, рішення суду у справі № 911/624/21 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 910/16463/21, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі № 910/16463/21 в частині вимог до першого відповідача, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, натомість вирішення судом спору між позивачем та першим відповідачем у справі № 910/16463/21 фактично полягатиме у переоцінці обставин, встановлених рішенням суду у справі № 911/624/21.

Подання позивачем нового позову про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких прийнято рішення у справі № 911/624/21, яке набрало законної сили, фактично зводиться до нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 914/111/19 та від 10.06.2020 у справі № 921/628/19.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильним висновок господарського суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження в частині вимог, пред`явлених до першого відповідача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що подана в межах цієї справи позовна заява, спрямована виключно на перегляд ухваленого Господарським судом Київської області в рамках розгляду справи № 911/624/21 судового рішення, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду вже набрало законної сили, натомість ТОВ "Будинок Краусса" та ТОВ "Соларенерго" є незмінними учасниками обох вищезазначених справ з незмінним процесуальним статусом, з огляду на що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті провадження лише в частині вимог, заявлених до ТОВ "Соларенерго", крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на те, що господарським судом першої інстанції прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в частині вимог позивача до ПП "Ковераж" та ТОВ НВП "Новітні-технології".

Доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими та не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки спростовуються вищевстановленими обставинами та наведеними правовими нормами.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021, в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларенерго" про визнання недійсними з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 18.06.2018 № 18/06-2018 та договору про переведення боргу від 18.06.2018 № 06/07-2018 у справі № 910/16463/21 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/16463/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 136, 137, 140, 267-271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Краусса" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/16463/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/16463/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/16463/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.06.2022.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко