ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Черкаси справа № 925/362/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Пахомова О.А. за довіреністю,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Приватного підприємства науково-виробнича фірма «Імекс хімгрупп»

про стягнення 17459,28 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства науково-виробнича фірма «Імекс хімгрупп» (вул. Волкова, 36, м. Черкаси, 18016, ) про стягнення 4715,28 грн пені та 12744,00 грн штрафу у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 05 липня 2021 року та понесених судових витрат: сплаченого судового збору

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання з поставки товару за укладеним договором. Правовими підставами визначив статті 526, 530, 549, 611, 612, 629 Цивільного кодексу України (ЦК України), статті 20, 193, 202, 218, 230 Господарського кодексу України (ГК України), посилаючись, зокрема, на обов`язковість умов укладеного між сторонами договору.

Відповідно до норм п. 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) у порядку спрощеного позовного провадження підлягають розгляду справи у спорах щодо захисту інтелектуальної власності, де розмір стягнення грошової суми не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначено на 07 червня 2022 року.

Відповідно до відзиву на позов, відповідач погодився з позовними вимогами в повному обсязі; просив розглянути справу без участі відповідача у судовому засіданні; задовольнити позовні вимоги; у разі відмови позивача укладати мирову угоду, розстрочити виконання рішення суду на 5 місяців.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ст. 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У судовому засіданні, що відбулося 07.06.2022 за відсутності представника відповідача, представник позивача надала пояснення щодо позовних вимог, які просила задовольнити, мирову угоду затвердити не бажає; згідно з ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

05 липня 2021 року між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець, позивач) та Приватним підприємством науково-виробнича фірма «Імекс хімгрупп» (постачальник, відповідач) було укладено договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) (Договір).

Відповідно до мов Договору Сторони узгодили:

Пункт 1.1: постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця «Спеціалізована хімічна продукція (Охолоджуюча рідина)», (далі Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (надалі Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.

Пункт 1.2: найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації.

Пункт 3.1: загальна сума Договору становить 509760,00 грн, з урахуванням ПДВ.

Пункт 5.1: постачальник зобов`язується передати покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Пункт 5.8: датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п 5.13 цього Договору та передача постачальником покупцю в повному обсязі наведених нижче наступних документів:

5.8.1. видаткової накладної;

5.8.2. оригіналу паспорту якості або сертифікату якості виробництва товарів на кожну одиницю (або партію) товару;

5.8.3. документ про підтвердження строків придатності товарів (у разі відсутності такої інформації в паспорті якості та/або сертифікат якості на това);

5.8.4. інструкції про застосування товарів (або інший аналогічний документ у разі його складанні виробником Товарів);

5.8.5 рахунку-фактури;

5.8.6. товарно-транспортної накладної.

Пункт 6.3.1: постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

Пункт 7.4: за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад тридцяти днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено.

Пункт 13.1: цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки Товарів по « 31» серпня 2021 року, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Договір з додатками до нього скріплений підписами його сторін.

Згідно із Специфікацією (додаток 1 до Договору), відповідач зобов`язаний був поставити Товар: рідина охолоджуюча Тосол А-40М PREMIUM у кількості 16000 літрів, у строк: 60 календарних днів з дати укладення Договору, місце поставки (поштова адреса за місцезнаходженням відокремленого підрозділу покупця): м. Полтава, вул. Ковалівська, 9, найменування відокремленого підрозділу покупця: філія БМФ «Укргазпромбуд», загальна вартість без ПДВ 424800,00 грн, ПДВ 84960,00 грн, всього з ПДВ 509760,00 грн.

Як зазначає позивач, відповідно до пунктів 5.1. 5.8 Договору та Специфікації, зобов`язання з поставки товару повинні були бути виконані відповідачем в строк по 03.09.2021 включно.

Відповідачем було частково виконано поставку Товару: рідина охолоджуюча Тосол А- 40М PREMIUM у кількості 12000 літрів загальною вартістю 382320,00 грн, що підтверджується Актом приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю № 1409 від 14.09.2021, видатковою накладною № РН-0000375 від 27.08.2021 та товарно-транспортною накладною № 27/08/4 від 27.08.2021.

12 жовтня 2021 року відповідач поставив решту Товару у кількості 4000 літрів загальною вартістю 127440,00 грн, що підтверджується Актом приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю № 1210 від 12.10.2021, видатковою накладною № РН-0000466 від 11.10.2021 та товарно-транспортною накладною № 11/10/01 від 11.10.2021.

Отже у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору, відповідач допустив прострочення зобов`язання на 37 календарних днів.

Позивач належним чином виконав зобов`язання з оплати поставленого Товару, що підтверджується платіжними дорученнями від 13.10.2021 № 7809 на суму 382320,00 грн, від 26.11.2021 № 8986 на суму 127440,00 грн.

З огляду на вищевикладене, відповідно до умов Договору позивач нарахував пеню в розмірі 4715,28 грн за порушення строку виконання поставки за період з 04.09.2021 по 11.10.2021 та штраф в розмірі 12744,00 грн за прострочення понад 30 днів.

Позивач звертався до відповідача з письмовою претензією № 1001ВИХ-21-8647 від 12.11.2021 про сплату неустойки, яка відповідачем не отримана та повернута за закінченням строку зберігання.

Позивач направляв відповідачу лист від 29.12.2021 № 3101ВИХ-21-980 про необхідність сплатити суми пені та штрафу за прострочення зобов`язання та підписання акту звірки розрахунків. Лист відповідач отримав 10.01.2022, однак пеню та штраф за прострочення, визначені умовами п. 7.4 Договору, не сплатив.

Вказані обставини стали підставою для звернення із позовом до суду.

Предметом спору є майнова вимога позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу внаслідок порушення відповідачем зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

На підставі ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України між сторонами договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

При цьому, право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.

Отже, позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати від відповідача примусового виконання своїх зобов`язань шляхом стягнення з нього на свою користь пені та штрафу.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, і встановив, що відповідний розрахунок є арифметично вірним, отже вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, посилання відповідача на важкий фінансовий стан не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань у визначений договором строк.

Домовленостей між сторонами щодо врегулювання спору та укладення мирової угоди не відбулося.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

Позивач у позовній заяві заявляв вимогу про відшкодування понесених судових витрат: сплаченого судового збору 2 481,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачу належить повернути з Державного бюджету України 50 % сплаченого ним судового збору.

Решта сплаченого позивачем судового збору у сумі 1240,50 грн належить відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

З врахуванням вищевикладеного, оскільки позивач не заявляв про повернення судового збору, питання повернення позивачу сплаченого ним при поданні позову судового збору при ухвалені рішення господарським судом не розглядалося.

Керуючись статтями 129, 191, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства науково-виробнича фірма «Імекс хімгрупп» (вул. Волкова, 36, м. Черкаси, 18016, ) на користь Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ):

4715,28 грн пені,

12744,00 грн штрафу,

1240,50 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 10 червня 2022 року.

Суддя О.В. Чевгуз