ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2022 року м.Дніпро Справа № 904/4988/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Семенова О.П., адвокат;

від відповідача: Глущенко О.О., адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

та

Фізичної особи-підприємця Синегубової Світлани Станіславівни

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року (суддя Загинайко Т.В.) у справі № 904/4988/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд " Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Фізичної особи-підприємця Синегубової Світлани Станіславівни

про стягнення 275 837, 11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд " Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Фізичної особи-підприємця Синегубової Світлани Станіславовни із позовом про стягнення 275 837 грн. 11 коп., з яких 86 990 грн. 00 коп. - заборгованості за договором оренди, 145 083 грн. 97 коп. - неустойки, 28 937 грн. 52 коп. - заборгованості за договором відшкодування, 4 200 грн. 40 коп. - 3% річних та 10 625 грн. 22 коп. - інфляційних збитків.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року у справі №904/4988/21 позов задоволено частково.

Cуд стягнув з Фізичної особи-підприємця Синегубової Світлани Станіславовни на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 145 083 (cто сорок п`ять тисяч вісімдесят три) грн. 97 коп. неустойки.

В решті позову суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4988/21 від 02.02.2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми боргу за договором оренди 86990 грн. 00 коп. (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто грн. 00 коп.), суми боргу за договором відшкодування 28937 грн. 52 коп. (двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять сім грн. 52 коп.), інфляційних збитків 10625 грн. 22 коп. (десять тисяч шістсот двадцять п`ять грн. 22 коп.), трьох процентів річних 4200 грн. 40 когі, (чотири тисячі двісті грн. 40 коп.) та задовольнити вимоги в цій частині.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права щодо визначення моменту закінчення договору оренди та моменту припинення умов договору оренди, як наслідок необгрунтовано не розповсюджено умов договору оренди в частині сплати орендної плати до дня фактичного повернення майна за актом приймання-передачі, не враховано висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 127/14633/ 16-ц.

Апелянт вважає, що основне зобов`язання відповідача сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється, оскільки його припинення у розумінні ст.795 ЦК України пов`яшно не з закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами відповідного документу (акту) про повернення орендарем предмета договору оренди.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року по справі №904/4988/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми боргу за договором оренди 86990 грн. 00 коп., суми боргу за договором відшкодування 28937 грн. 52 коп., інфляційних збитків 10625 грн. 22 коп., трьох процентів річних 4200 грн. 40 коп. та ухвалення нового рішення про стягнення означених сум на користь позивача.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Фізична особа-підприємець Синегубова Світлана Станіславівна також звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4988/21 від 02.02.2022 року в частині задоволення позовних вимог та закрити провадження у справі у відповідній частині.

В обгрунтування своєї скарги ФОП Синегубова С.В. посилалась на порушення норм матеріального та процесуального права; невідповідність висновків суду, обставинам справи.

Зокрема, апелянт вважає, що позивач не надав будь-яких документів, які підтверджували факт перебування майданчика площею 195,8 кв.м. в статутному капіталі ПАТ "Укрзалізниця", актив з таким найменуванням, як майданчик площею 195,8 кв.м., в статуті ПАТ "Укрзалізниця" відсутній; позивач в позові стверджує одночасно про два різні об`єкта - майданчик та споруду набережну, намагаючись їх видати за один, бо споруда набережна має інвентарний номер, а майданчик не має такого інвентарного номера; позивач додатково стверджує про один об`єкт власності: майданчик - частини бетонного мощення з загальною площею по внутрішньому обміру 195,8 кв.м., який позивач вважає однаковим із вищевказаними майданчиками.

Означене свідчить про те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що саме було предметом оренди і кому належить дане майно, оскільки будь-які документи щодо майданчика площею 195,8 кв.м., який є державним майном і знаходиться на балансі АТ «Українська залізниця», Позивач не надав.

Суд першої інстанції проігнорував той факт, що Позивач для підтвердження права власності на майданчик надав разом із позовною заявою ще й Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого Щасливцевською сільською радою від 01.09.2011, в якому споруда набережної відсутня в переліку об`єктів нерухомого майна, яке є об`єктом власності Позивача, крім того, в такому переліку відсутній і об`єкт - майданчик площею 195,8 кв.м.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року по справі №904/4988/21

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд " Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року (суддя Загинайко Т.В.) у справі №904/4988/21.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Синегубової Світлани Станіславівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року (суддя Загинайко Т.В.) у справі №904/4988/21.

Розгляд справи №904/4988/21 призначено в судовому засіданні на 08.06.2022 року об 09:00 хв. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,65, зал засідань №207

В судовому засіданні представник позивача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, а представник відповідача - Фізичної особи-підприємця Синегубової Світлани Станіславівни надав пояснення щодо вимог своєї апеляційної скарги, та заперечував проти апеляційної скарги позивача.

08.06.2022 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2011 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонський області, як орендодавцем, та відповідачем - Фізичною особою - підприємцем Синегубовою Світланою Станіславовною, як орендарем, було укладено договір оренди державного майна №981-11-065 (надалі - Договір оренди) та до нього додатковий договір №1 від 17.01.2014, додатковий договір №2 від 28.02.2014, додатковий договір від 29.06.2019, додатковий договір від 20.10.2016, додатковий договір від 27.10.2016, додатковий договір від 04.05.2017, додатковий договір від 26.06.2017, додатковий договір від 22.12.2017, додатковий договір від 10.01.2018, додатковий договір від 26.04.2018, додатковий договір від 26.04.2018, відповідно до пункту 1.1 якого (викладеного з урахуванням укладених в подальшому додаткових угод) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - майданчик площею 195,8 кв. м., розташований на території пансіонату Запоріжжя за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна, 33, що перебуває на балансі ВСП Запорізьке територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця.

Відповідно до пункту 1.2 Договору оренди (в редакції додаткової угоди №2) майно передається в оренду з метою розміщення буфету, який не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - виробничий підрозділ "Запорізьке територіальне управління" філії "Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", код ЄДРПОУ одержувача-41149437, банк одержувача-в філії Запорізьке обласне управління Т "Ощадбанк", МФО 313957, № рахунку 5240 не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним. (пункт 3.6 Договору оренди в редакції додаткового договору від 22.12.2017).

Згідно з пунктом 10.1 Договору оренди, цей договір укладено строком на 11 місяців, що діє з 17.02.2011 до 17.01.2011.

В подальшому строк дії договору неодноразово продовжувався.

Пунктом 10.1 додаткового договору від 26.04.2018 сторони дійшли згоди, що договір діє з 01.04. 2018 по 30.06.2018 без подальшого продовження.

На утримання майна між сторонами було укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача та утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю ПР`БМЕС-1162/НЮдч від 14.07.2011.

Актом приймання-передавання державного майна від 17.02.2011 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Херсонський області передало, а Фізична особа -підприємець Синегубова Світлана Станіславовна прийняла майно, зазначене у пункті 1.1 договору.

Відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування №4442 від 23.02.2012 (далі-Закон), а також постанови КМУ від 25.06.2014 №200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця утворено Публічне акціонерне товариство Укрзалізниця. Засновником Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 на базі державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 було утворено Акціонерне товариство Українська залізниця, статутний капітал якого сформовано шляхом внесення до нього, зокрема, майна підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

З Передавального акту Державного підприємства Придніпровська залізниця від 03.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, підтверджується вартість і склад активів та зобов`язань Державного підприємства Придніпровська залізниця, правонаступництво щодо яких після його реорганізації шляхом злиття перейшло до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Згідно зі статтею 20 Статуту Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу.

Із Зведеного переліку майна державного підприємства Придніпровська залізниця від 18.08.2015 (а.с.83-87), вбачається, що споруда набережної, яка розміщена за адресою: Херсонська область, Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна, 33 (інвентарний №7760050), була включена до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця.

З 01.12.2015 розпочало фінансово-господарську діяльність Публічне акціонерне товариство Українська залізниця. Згідно з частиною 6 статті 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування та частини 2 загальних положень Статуту Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735, Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Умовами пункту 10.5. Договору оренди в редакції додаткового договору №1 передбачено, що реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників) за винятком випадку приватизації орендованого майна орендарем.

Таким чином, в зв`язку з переходом права власності на майно, яке є об`єктом оренди, в силу вимог закону, відбулася заміна сторони у зобов`язанні, внаслідок чого до Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця перейшли права та обов`язки орендодавця по Договору оренди.

29.06.2016 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця та Фізичною особою-підприємцем Синегубовою Світланою Станіславівною було укладено додатковий договір до Договору оренди, за змістом якого сторони погодили, що орендодавцем майна, визначеного Договором оренди є Публічне акціонерне товариство Укрзалізниця. Термін дії договору був встановлений по 30.06.2016.

За актом приймання передачі в оренду нерухомого (або іншого) майна від 29.06.2016 (а.с.51) відповідач прийняв в оренду майно, визначене у пункті 1.1 Договору оренди.

В подальшому до Договору оренди укладалися додаткові договори, які перелічені вище.

Кабінетом Міністрів України затверджено державну цільову програму реформування залізничного транспорту на 2010-2019 роки від 16.12.2009 № 1390. На виконання державної програми, правлінням Публічного акціонерного товариства Українська залізниця прийнято рішення щодо реорганізації виробничих та структурних підрозділів служб будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд (протокол від 01.03.2017 № Ц-57/16 Ком.т.). Протоколом затверджена організаційна структура філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд

Відповідно до пункту 26.5 протоколу від 01.03.2017 № Ц-57/16 Ком.т. вилучені з 01.07.2017 зі складу Регіональної філії Придніпровська залізниця виробничі підрозділи, що були підпорядковані структурному підрозділу Служба будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд.

Відповідно до пункту 1.18 наказу філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Публічного акціонерного товариства Українська залізниця від 20.06.2017 №ФБМУС-3/24 структурні підрозділи Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління, пансіонат Прибій регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Укрзалізниця включено до складу виробничого підрозділу Запорізьке територіальне управління філії " Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (надалі - Підрозділ).

Відповідно до Розділу 5 Положення про Підрозділ має право надавати на розгляд Філії обґрунтовані пропозиції щодо передачі в користування, оренду майна, яке закріплене за Підрозділом (пункт 5.6).

Як вбачається, зміни, що відбулися в організаційній структурі Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця, були відображені у договорі після укладення Додаткового договору від 22.12.2017, підписаного між Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд та Фізичною особою-підприємцем Синегубовою Світланою Станіславівною.

27.11.2018 проведено державну реєстрацію Статуту Акціонерного товариства Укрзалізниця у новій редакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 Деякі питання діяльності акціонерного товариства Українська залізниця.

Відповідно до редакції Статуту: тип акціонерного товариства змінено з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, найменування публічне акціонерне товариство Українська залізниця змінено на акціонерне товариство Українська залізниця.

Враховуючи, що Договір оренди є закінченим з 30.06.2018 без подальшого продовження, тому листом ФБМЕС-01/32 від 04.05.2018 (а.с.91) позивач повідомив відповідача про повернення орендованого майна по акту приймання - передачі. Також відповідач був попереджений, що, якщо орендар не виконує обов`язок щодо повернення майна після припинення договору, то орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 10.10 Договору оренди в редакції додаткового договору №1, у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю та балансоутримувачу.

27.06.2018 на Акті приймання-передавання до договору оренди відповідач власноруч написав, що майно повертати відмовляється, у зв`язку з тим, що на даний момент немає можливості демонтувати та вивезти обладнання.

Листом №2714 від 17.07.2018 (а.с.93) позивач повторно запропонував відповідачу звільнити нерухоме майно, сплатити заборгованість та передати майно за актом прийому-передачі.

Крім того, позивачем у період з вересня 2018 по березень 2021 зафіксований факт незвільнення відповідачем орендованого майна, про що складені відповідні акти (а.с.108-115).

Позивач направляв на адресу відповідача претензію від 11.02.2019 №ТУ БМЕС-3-10/450 з вимогами сплатити заборгованість та повернути майно (а.с.94-96).

Звертаючись до Фізичної особи-підприємця Синегубової Світлани Станіславовни із позовом про стягнення 275 837 грн. 11 коп., з яких: 86 990 грн. 00 коп. - заборгованості за договором оренди, 145 083 грн. 97 коп. - неустойки, 28 937 грн. 52 коп. - заборгованості за договором відшкодування, 4 200 грн. 40 коп. - 3% річних та 10 625 грн. 22коп. - інфляційних збитків, позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд " Акціонерного товариства "Українська залізниця" посилався на те, що після закінчення терміну дії договору, відповідач не повернув орендоване майно за актом приймання-передачі, а тому повинен сплатити орендну плату за зазначений період, подвійну неустойку та нараховані інфляційні та 3% річних.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції виходив з того, що Договір оренди припинив свою дію 30.06.2018, а тому, не повернувши майно з оренди за актом приймання-передачі, відповідач повинен сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення за період з липня 2018 по березень 2021 у сумі 145 083 грн. 97 коп.

Відмовляючи у стягненні решти суми, яка складає орендну плату в розмірі 86 990 грн. 00 коп., господарський суд першої інстанції виходив з того, що користування майном після припинення Договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за Договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України.

Відмовляючи у стягненні з відповідача відшкодування витрат на суму 28 937 грн. 52 коп. за період з липня 2018 по березень 2021 відповідно до умов Договору про відшкодування, господарський суд першої інстанції виходив з того, що Договір оренди припинив свою дію 30.06.2018, а тому припинив свою дію і Договір про відшкодування.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову у частині стягнення з відповідача орендної плати після припинення Договору оренди, та суми боргу за Договором про відшкодування, який позивач нараховує після його припинення, то не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги у частині щодо стягнення нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних нарахувань.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця та Фізичною особою-підприємцем Синегубовою Світланою Станіславівною було укладено додатковий договір до Договору оренди, за змістом якого сторони погодили, що цей договір діє з 01 квітня 2018 року до 30 червня 2018 року без подальшого продовження (а.с. 62), отже, договір припинив свою дію і відповідач повинен був повернути орендоване майно протягом 3-х робочих днів, тобто до 04.06.2021 включно.

Проте, доказів повернення орендованого майна за актом приймання - передавання матеріали справи не містять, що не заперечується сторонами.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення на користь позивача неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення за період з липня 2018 по березень 2021 у сумі 145 083 грн. 97 коп.

Оскільки Договір оренди припинив свою дію 30.06.2018, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сум за Договором про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг, як і похідні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

При цьому, доводи апелянта позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд " Акціонерного товариства "Українська залізниця" про те, що на його користь підлягала стягненню орендна плата у сумі 86 990 грн. 00 коп., оскільки майно не повернуто за актом приймання-передачі, а тому договір не припинив свою дію, є безпідставними з огляду на наступне.

Верховний Суд зазначає (постанова від 19.10.2021 по справі 922/4268/20), що правові наслідки порушення умов договору оренди державного майна визначені відповідними положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у редакції Закону України від 10.04.1992 № 2269-XII, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

Невиконання наймачем передбаченого частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов Договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 викладено правовий висновок про те, що "після спливу строку дії Договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві. З урахуванням викладеного Суд доходить висновку, що користування майном після припинення Договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за Договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 ЦК України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої статті 785 ЦК України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно".

При цьому, колегія суддів вважає не прийнятними до даної справи посилання апелянта про неврахування судом висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 127/14633/ 16-ц з огляду на таке.

Так, у даній справі зроблено правовий висновок про те, що « фактом початку та відповідно припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря. Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди. Суди залишили поза увагою той факт, що в матеріалах справи немає відповідних актів приймання-передачі частини капітальної споруди орендарю, а також повернення спірного майна, у зв`язку із чим у цьому випадку визначальним для правильного застосування положень статті 629 і частини другої статті 795 ЦК України та стягнення орендної плати є встановлення періоду фактичної можливості користування орендованим приміщенням, а не самі по собі вимоги про усунення перешкод у користуванні орендованим приміщенням».

Тобто, правовідносини сторін, предмет спору і обставини справи у зазначеній справі та справі, яка переглядається апеляційним судом, не є подібними.

Доводи апелянта- відповідача ФОП Синегубової С.С. про те, що суд не врахував відсутність доказів перебування орендованого майна - майданчика площею 195,8 кв.м. в статутному капіталі ПАТ "Укрзалізниця", в якому відсутній актив з таким найменуванням; про те, що позивач в позові стверджує одночасно про два різних об`єкта - майданчик та споруду набережну, що не доводить належність орендованого майна саме позивачу, є неспроможними з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом Договору оренди №891-11-065 від 17.02.2011 є майданчик площею 195,8 кв. м., розташований на території пансіонату «Запоріжжя» за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна, 33, що перебуває на балансі виробничого структурного підрозділу «Запорізьке територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця».

У зведеному переліку майна державного підприємства «Придніпровська залізниця», що вноситься до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця», наявна споруда набережної (інвентарний №7760050) та замощення пансіонату «Запоріжжя» (інвентарний №7760040), які розміщені за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна, 33, які входять до пансіонату «Запоріжжя».

Відповідно до Свідоцтва про право власності не нерухоме майно від 01.09.2011 року, пансіонат «Запоріжжя», розташований за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна, 33, зареєстрований на праві власності за Державою Україна в особі Міністерства інфрастуктури України( у господарському віданні Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (а.с.9).

Оскільки предмет договору оренди майданчик площею 195,8 кв. м., розташований на території пансіонату «Запоріжжя» за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна, 33, то його визначення позивачем як споруди набережної, або частини замощення, не спростовує факт існування орендних правовідносин саме між сторонами. За своїм значенням, майданчик - це ділянка землі, частина споруди, площадка, замощення та таке інше, а тому, в даному випадку визначальним є саме розташування цього майданчика на території, яка належить позивачу, що не спростовано відповідачем.

З огляду на вищезазначене, доводи апелянта ФОП Синегубової С.С. є неспроможними.

Інші доводи обох апелянтів є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Фізичної особи-підприємця Синегубової Світлани Станіславівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022року у справі № 904/4988/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянтів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, передбаченому ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.06.2022року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік