ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/4235/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М. - головуючий, Кондратова І.Д., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шпорт В.В.,

представників учасників справи:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту)

на рішення Господарського суду Київської області

у складі судді Ейвазової А.Р.

від 10.02.2021 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Сулім В.В., Коротун О.М., Майданевич А.Г.

від 02.12.2021

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна"

про стягнення 4 593 344,76 грн.

1. Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна", з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення 1 178 346,38 грн пені за період з 22.10.2019 по 31.12.2019, 1 203 632,67 грн штрафу у розмірі 7%, 96 850,37грн - 3% річних за період з 22.10.2019 по 31.12.2019, 1 580 579,28 грн відсотки (у розмірі 1%) за користування грошовими коштами за період з 27.12.2018 по 27.12.2019, 533 936,06 грн втрат від інфляції за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду від 17.12.2018 № 235-В-МИФ-18 щодо порушення строку виконання робіт, а саме, не у строк до 21.10.2019.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.02.2021 у справі № 910/4235/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2021, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що:

- у пункті 3.1 договору підряду сторонами встановлена сукупність подій з настанням яких пов`язаний початок перебігу строку виконання робіт за договором, що становить 210 календарних днів, а саме: здійснення попередньої оплати, надання доступу до об`єкту виконання робіт та отримання копії дозволу Державної архітектурно-будівельної інстанції на виконання будівельних робіт;

- незважаючи на підписання акту-доступу до об`єкту виконання робіт, 25.03.2019 позивачем був наданий доступ до об`єкту частково. У повному обсязі доступ до об`єкту виконання робіт, а саме доступ до залізничної колії № 36 був наданий відповідачеві лише 12.12.2019, що підтверджується листом позивача від 06.12.2019;

- строк виконання відповідачем робіт 21.10.2019 не закінчився, оскільки на зазначену дату позивачем не були виконанні всі умови, сукупність яких визначає початок перебігу строку виконання робіт;

- у зв`язку із прострочення виконання позивачем своїх зобов`язань, відповідачем не було порушено умови договору підряду щодо строку виконання робіт.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2021у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначив пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме, неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції статей 253, 536, 611, 612 Цивільного кодексу України без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, від 23.07.2019 у справі № 911/2076/18, від 24.01.2020 у справі № 910/3362/18, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 911/728/18, від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18, від 25.02.2020 у справі № 910/3920/18.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено належним чином обставини, пов`язані з визначенням настання строку виконання робіт, виходячи з умов договору підряду;

- суди попередніх інстанцій знехтували приписами статей 73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України та не взяли до уваги докази, надані позивачем на виконання пункту 3.1 договору підряду відносно початку строку виконання робіт підрядником;

- судами попередніх інстанцій не звернуто уваги на те, що:

- підрядником не було виконано значний обсяг основних робіт, які повинен він був виконати, але з незалежних від замовника причин роботи у передбачений договором підряду строк не були виконані;

- лист Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 22.10.2019 про несприятливі погодні умови у період з 25.03.2019 по 17.10.2019, не є належним підтвердженням наявності об`єктивних обставин, що унеможливили належне виконання підрядником своїх зобов`язань за договором підряду у повному обсязі;

- відповідальність підрядника за умовами договору підряду у вигляді штрафних санкцій настає у разі порушення строків виконання підрядником робіт, тобто, за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт;

- відповідачем не надано доказів належного виконання зобов`язань за договором підряду.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу позивача, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі, що прийняті з повним, всебічним дослідженням обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відзив відповідача мотивовано тим, що:

- підписання сторонами акта допуску не є безумовною підставою отримання підрядником фізичного доступу до об`єкту робіт за договором підряду;

- лише 12.12.2019 замовник виконав умову пункту 4.3.1 договору підряду, і лише з цієї дати підрядник отримав фізичну можливість почати виконувати свої зобов`язання за вказаним договором у повній мірі.

4. Позиція Верховного Суду

Імперативними приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 17.12.2018 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) (надалі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гідробуд Україна" (надалі - Підрядник) було укладено договір підряду № 235-В-МИФ-18 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Підрядник зобов`язався власними та залученими силами, засобами, матеріалами та конструкціями (надалі - матеріально-технічними ресурсами), на свій ризик, згідно з технічним завданням та проектно-кошторисною документацією (робочий проект "Капітальний ремонт верхньої будови причалу № 10 МФ ДП "АМПУ" (адміністрація Миколаївського морського порту), м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, виконати будівельні роботи та поточний ремонт за кодом ДК 021:20-7 (Капітальний ремонт верхньої будови причалу №10 (інв. № 1031037) (надалі - Роботи), а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктом 2.1 Договору ціна договору визначається кошторисною документацією (додаток № 2), що є невід`ємною частиною Договору, і становить 26 880 600,00 грн, у т.ч. ПДВ.

Відповідно до пункту 3.1 Договору Підрядник зобов`язаний виконати роботи згідно з графіком виконання робіт (додаток № 3) у терміни, які зазначені у ТЗ (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього договору - 210 календарних днів з дати одержання, згідно з умовами цього договору, попередньої оплати (авансу), доступу до об`єкта виконання робіт та отримання копії дозволу ДАБІ на виконання будівельних робіт (без урахування зимового періоду).

Згідно з пунктом 4.1.12 Договору Підрядник зобов`язаний передати Замовнику виконані роботи в порядку, передбаченому чинним законодавством України та розділом 12 Договору.

Пунктом 4.3.1 Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний надати Підряднику доступ до об`єкту для виконання робіт, проектну документацію та дозвіл на виконання робіт.

Відповідно до пункту 12.2 Договору на підставі підписаного сторонами Договору Замовник протягом 15 банківських днів з моменту отримання оригіналу належним чином оформленого рахунку від Підрядника та наявності необхідного пакету документів за письмовим зверненням Підрядника здійснює попередню оплату (аванс) у розмірі до 50% від загальної суми вказаного Договору.

Згідно з пунктом 12.3 Договору розрахунки за виконані роботи здійснюється щомісячно, не пізніше 30-го числа місяця, наступного за звітним, на підставі акта приймання виконаних будівельних робіт та довідки про їх вартість та витрати, які підписані уповноваженими представниками сторін, на підставі отриманого Замовником рахунку від Підрядника.

Відповідно до пунктів 13.2, 13.3 Договору щомісяця після виконання робіт Підрядник протягом 3 робочих днів надає Замовнику акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) і довідку про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) у двох примірниках. Ці документи підписують уповноважені особи Замовника та Підрядника.

Пунктом 15.2 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання з Підрядника стягується пеня у розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення до повного виконання зобов`язання, враховуючи день виконання зобов`язань, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з пунктом 15.5 Договору у випадку невиконання своїх зобов`язань за Договором, Підрядник повертає Замовнику перераховану згідно з пунктом 12.2 Договору попередню оплату з урахуванням індексу інфляції з дати здійснення відповідного платежу, а також сплачує відсотки у розмірі 1% від сплаченої суми попередньої оплати за користування грошовими коштами Замовника за кожний місяць.

Пунктами 16.1, 16.2 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору), які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Договором внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору), повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Відповідно до пункту 18.1 Договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками, якщо такі є, у випадках, передбачених чинним законодавством України та діє до 31.12.2019, а в частині здійснення розрахунків Замовником за виконані роботи та виконання гарантійних зобов`язань Підрядником - до повного виконання зобов`язань.

Також сторонами погоджено технічне завдання (додаток № 1), договірну ціну (додаток № 2) та календарний графік виконання робіт (додаток № 3).

18 грудня 2018 року Підрядник виставив Замовнику рахунок-фактуру № 8 на здійснення попередньої оплати робіт за Договором у розмірі 13 171 494,00 грн. Попередня оплата у зазначеній сумі здійснена Замовником 26.12.2018, що підтверджується платіжним дорученням № 1758.

15 березня 2019 року Замовником направлено Підряднику копію дозволу на виконання будівельних робіт № МК02 від 11.03.2019.

25 березня 2019 року Замовник та Підрядник підписали акт-допуск, відповідно до якого Замовник надає допуск до причалу № 10 від швартовної тумби № 58 до швартовної тумби № 66 для виконання на ньому будівельно-монтажних робіт по проекту "капітальний ремонт верхньої будови причалу № 10" на термін з 25.03.2019 по 31.12.2019.

Підрядником у період з травня 2019 року по листопад 2019 року виконано будівельні роботи на загальну суму 11 316 228,40 грн, у тому числі, використано матеріальних ресурсів на суму 1 501 400,88 грн, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість.

Листом від 24.10.2019 № 814-Ю Підрядник повідомив Замовника про несприятливі погодні умови у період з 25.03.2019 по 17.10.2019, які спричинили неможливість проведення ремонтних робіт протягом загалом 40 днів, та просив підписати двосторонні акти неможливості виконання робіт у відповідний період. Також вказуючи на такі обставини та рішення замовника щодо поетапного виведення колій з експлуатації, яке обумовило збільшення строку виконання робіт, підписати угоду щодо продовження строку виконання робіт. До відповідного листа долучений лист Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 22.10.2019 №15/105-08/572 щодо погодних умов за період з 25.03.2019 по 17.10.2019, копії експлуатаційного паспорту на вантажопідіймальний кран та проект акта.

Листом від 25.10.2019 № 826-О Підрядник просив Замовника надати відповідь на лист від 24.10.2019 та продовжити строк виконання робіт.

05 листопада 2019 року Підрядник звернувся до Замовника з листом № 855-О щодо надання фронту робіт з ремонту залізничної колії № 36 та виведення її з експлуатації. Вказаний лист отримано Замовником 13.11.2019.

Листом від 06.12.2019 № 4450/18-05-02/вих./18 Замовник повідомив Підрядника про можливість виконання робіт з ремонту залізничної колії № 36 з 12.12.2019, та з метою виконання робіт з капітального ремонту верхньої будови причалу № 10 згідно з Договором, та просив надати інформацію про заплановані організаційно-технічні заходи щодо подальшої організації робіт Підрядником з завершенням ремонтних робіт на об`єкті у поточному році.

17 січня 2020 року Замовник звернувся до Підрядника з претензією № 223/18-02-05/вих./18, у якій вимагав сплати 3 501879,57 грн, у тому числі, пені та штрафу за прострочення виконання робіт, 12% за користування грошовими коштами Замовника та втрат від інфляції. Вказана вимога Підрядником не задоволена, та на неї надано відповідь від 05.02.2020 № 36-О.

Також листом від 05.02.2020 № 37-О Підрядник звернувся до Замовника з пропозицією укласти додаткову угоду про внесення змін до Договору, посилаючись на несприятливі погодні умови, неповний доступ до об`єкту, надання доступу до колії № 36 лише з 12.12.2019 та неможливість з відповідної дати проводити такі роботи (зимовий період). До вказаного листа додана додаткова угода. Зазначений лист отримано Замовником 05.02.2020.

Листом від 24.02.2020 № 687/18-01-02 Замовник повідомив Підрядника про відсутність можливості укладення відповідної додаткової угоди, з посиланням на закінчення строку дії Договору.

Як зазначалось вище, вважаючи, що відповідач неналежно виконав свої зобов`язання за договором підряду № 235-В-МИФ-18, а саме, не виконав весь обсяг робіт у визначені вказаним договором строки (до 21.10.2019), позивач звернувся з даним позовом.

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 цього Кодексу).

За змістом статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

За своєю правовою природою Договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором будівельного підряду, правовідносини щодо якого регулюються положеннями, зокрема, статті 875 Цивільного кодексу України.

У відповідності до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У розумінні статті 875 Цивільного кодексу України основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу. Додатковим предметом будівельного підряду можуть бути нерозривно пов`язані із місцезнаходженням об`єкта проектні та пошукові роботи щодо розробки за завданням замовника проектної або іншої технічної документації та/або виконання пошукових робіт. Така правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, від 23.07.2019 у справі № 911/2076/18, від 24.01.2020 у справі № 910/3362/18, у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18, від 25.02.2020 у справі № 910/3920/18, за подібних правовідносин, від якої Суд не вбачає підстав відступати.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, основним зобов`язанням Підрядника за Договором є виконання передбачених у пункті 1.1 Договору робіт, а саме, будівельні роботи та поточний ремонт за кодом ДК 021:20-7 (Капітальний ремонт верхньої будови причалу № 10 (інв. № 1031037). Тобто, основним зобов`язанням Підрядника є виконання усіх передбачених Договором будівельних робіт, завершальною стадією яких є здача об`єкта в експлуатацію, а результат підрядних робіт, зважаючи на предмет договору будівельного підряду, - це закінчені будівельні роботи відповідно до такого договору.

За змістом статей 13, 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до частини 2 статті 883 Цивільного кодексу України за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % цієї вартості.

За змістом частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Із системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що відповідальність Підрядника за умовами укладеного між сторонами у даній справі Договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, сторони у Договорі визначили кінцевий строк виконання Підрядником усіх передбачених Договором будівельних робіт, а саме, 210 календарних днів, який відліковується з дати одержання, згідно умов Договору: попередньої оплати (авансу), доступу до об`єкта виконання робіт та отримання копії дозволу ДАБІ на виконання будівельних робіт (без урахування зимового періоду).

Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Замовником перераховано Підряднику у повному обсязі попередню оплату, що підтверджується платіжним дорученням № 1758 від 26.12.2018, та листом від 15.03.2019 направлено Підряднику копію дозволу на виконання будівельних робіт № МК02 від 11.03.2019.

Однак, доступ до всього об`єкта виконання робіт (залізничні колії № 33 та № 36) було надано Замовником лише 12.12.2019.

Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25.03.2019 сторонами було підписано акт-допуску, проте, фактично Замовником був наданий доступ до об`єкта виконання робіт частково, а саме, до залізничної колії № 33. Фактичний доступ до частини об`єкта виконання робіт, а саме, залізничної колії № 36 відбувся лише 12.12.2019, що підтверджується листом Замовника від 06.12.2019 та поясненнями представника позивача у судових засіданнях суду першої інстанції, про те, що виконання робіт з виведенням одночасно двох залізничних колій паралізувала б роботу порту.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанції правомірно відхили доводи позивача про те, що строк виконання відповідачем робіт за Договором закінчився 21.10.2019, та дійшли обґрунтованого висновку про те, що Підрядник не прострочив виконання своїх зобов`язань, у строк заявлений позивачем.

Таким чином, оскільки судами попередніх інстанцій не встановлено факту прострочення Підрядником виконання підрядних робіт у цілому за Договором, є обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у позові, так як відповідальність Підрядника за умовами Договору у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу) у даному випадку не настала.

Суд відхиляє аргументи скаржника про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, від 23.07.2019 у справі № 911/2076/18, від 24.01.2020 у справі № 910/3362/18, від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18, від 25.02.2020 у справі № 910/3920/18 щодо застосування норм Цивільного кодексу України, оскільки оскаржувані судові рішення, з урахуванням встановлених судами обставин, узгоджуються із такими висновками.

Щодо доводів скаржника про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, Суд зазначає таке.

Так, дійсно у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду виклала такий висновок: "Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.".

Як зазначалось вище, у пункті 15.5 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання своїх зобов`язань за Договором, Підрядник повертає Замовнику перераховану згідно з пунктом 12.2 Договору попередню оплату з урахуванням індексу інфляції з дати здійснення відповідного платежу, а також сплачує відсотки у розмірі 1% від сплаченої суми попередньої оплати за користування грошовими коштами Замовника за кожний місяць.

Позивач у позові заявив до стягнення, зокрема, 1 580 579,28 грн відсотки (у розмірі 1%) за користування грошовими коштами за період з 27.12.2018 по 27.12.2019 та 533 936,06 грн втрат від інфляції за період з 01.01.2019 по 31.12.2019. Тобто, фактично позивач просив стягнути з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних, нараховані на суму попередньої оплати на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи вказані вимоги, зазначив про те, що нарахування 3% річних та втрат від інфляції, у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, можливе лише за прострочення грошового зобов`язання, в той час як зобов`язання відповідача за Договором не є грошовими.

Такі висновки суду апеляційної інстанції не у повній мірі є правильними, враховуючи підстави та предмет позову. Так, право Замовника нараховувати інфляційні втрати та 3% річних на суму попередньої оплати передбачено умовами пункту 15.5 Договору, за умови невиконання Підрядником своїх зобов`язань за Договором.

Суд зазначає, що у даному випадку судами попередніх інстанцій не встановлено факту прострочення Підрядником виконання підрядних робіт у цілому за Договором, тому вимоги позивача про стягнення 1 580 579,28 грн відсотків (у розмірі 1%) за користування грошовими коштами за період з 27.12.2018 по 27.12.2019 та 533 936,06 грн втрат від інфляції за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 не підлягають задоволенню саме у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених пунктом 15.5 Договору для їх нарахувань.

Суд також зауважує, що такі висновки суду апеляційної інстанції не вплинули на правильність рішення по суті, а тому не є підставою для скасування чи зміни постанови суду апеляційної інстанції.

Інші доводи скаржника, які стосуються встановлення обставин у справі, дослідження доказів у справі, Суд відхиляє з огляду на повноваження суду касаційної інстанції, визначені приписами статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

6. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2021 у справі № 910/4235/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді І.Д. Кондратова

О.А. Кролевець