УХВАЛА

про відмову у відстрочці виконання рішення суду

м. Київ

09.06.2022Справа № 910/7218/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг"

про стягнення грошових коштів

Щодо розгляду заяви б/н від 13.12.2021 року «Про відстрочення виконання рішення» Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг"

Суддя Котков О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача (стягувача) не з`явилися;

від відповідача (заявника, боржника) не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 року у справі №910/7218/21 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Планета Проджект" грошові кошти: основного боргу - 869 204,07 грн., пені - 19 503,51 грн., 3% річних - 4357,93 грн., інфляційних нарахувань - 14 776,47 грн. та судовий збір - 13 617,63 грн., в іншій частині позову відмовлено.

31.08.2021 року на виконання вищезазначеного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7218/21 - без змін, поновлено дію рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7218/21.

17.12.2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" надійшла заява б/н від 13.12.2021 року "Про відстрочення виконання рішення", в якій заявник просить відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 року у справі № 910/7218/21, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 року, на період розгляду справи № 910/11332/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви б/н від 13.12.2021 року "Про відстрочення виконання рішення" Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" до повернення матеріалів справи № 910/7218/21 до Господарського суду міста Києва.

15.02.2022 року матеріали справи були повернуті до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2022 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви б/н від 13.12.2021 року "Про відстрочення виконання рішення" Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" у справі № 910/7218/21 та повідомлено учасників справи, що про дату, час і місце судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2022 року розгляд заяви б/н від 13.12.2021 року "Про відстрочення виконання рішення" Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" у справі № 910/7218/21 призначено на 09.06.2022 року.

Представники позивача (стягувача) та відповідача (заявника, боржника) у судове засідання 09.06.2022 року не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 867 та № 875.

Розглянувши заяву б/н від 13.12.2021 року «Про відстрочення виконання рішення» Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Необхідність надання відстрочки виконання рішення суду заявник обґрунтовує тим, що заявник прагне у добровільному порядку виконати рішення суду, але у зв`язку з тяжким фінансовим становищем на протязі тривалого періоду, а також несвоєчасним проведенням розрахунків з боку замовників робіт. Заявник зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 року у справі № 910/11332/21 позов ТОВ "ТРК Інжиніринг" задоволено в повному обсязі та стягнуто з ТОВ "Планета Проджект" 1 920 570,69 грн. Дане судове рішення переглядається в апеляційному порядку і у разі залишення без змін рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 року у справі № 910/11332/21 виникне необхідність проведення взаємозаліку по розрахункам.

За наведених обставин заявник просить суд відстрочити виконання рішення у даній справі на період розгляду справи № 910/11332/21.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частино 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського кодексу України

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2018 року у справі № 5019/1121/12, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Також, як зазначає Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 року у справі № 917/1053/18, саме дослідження таких обставин повинно відбуватись із дотриманням вимог ч. 1 ст. 86 ГПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та положень ст. 236 ГПК України, відповідно до яких обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частинами 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З викладених норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, однак у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може розстрочити таке виконання.

Тобто, передбачена процесуальним законодавством можливість суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочити виконання рішення не є безумовною, адже передбачає доведення заявником дійсного існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частина 2 статті 617 Цивільного кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової норми форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

В той же час, заявником у поданій до суду заяві не наведено існування виняткових обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду у даній справі, не надано доказів того, що в разі відстрочки виконання рішення відповідна заборгованість дійсно буде погашена, як і не надано жодних належних доказів, в розумінні приписів ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, що фінансовий стан заявника покращиться та що відстрочка наявної у боржника заборгованості забезпечить виконання рішення Господарського суду міста Києва в даній справі.

З огляду на зазначене, відстрочення виконання рішення в даному випадку призведе до порушення принципу співрозмірності і пропорційності забезпечення прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Крім того, заявником не надано доказів на підтвердження того, що виконання рішення стане можливим для боржника за умови його відстрочення.

Отже, судом встановлено, що в даному випадку відсутні виняткові обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Один лише незадовільний майновий стан боржника не є підставою для відстрочки виконання рішення суду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги, що заявником (боржником) всупереч приписів ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України не надано беззаперечних, неспростовних доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності коштів, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість відстрочити виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви б б/н від 13.12.2021 року «Про відстрочення виконання рішення» Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" у справі № 910/7218/18.

Відповідно до ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви б/н від 13.12.2021 року «Про відстрочення виконання рішення» Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРК Інжиніринг" у справі № 910/7218/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 16 червня 2022 року.

Суддя О.В. Котков