ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"15" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/278/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу №916/278/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Макарової Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, Одеська обл., місто Одеса, проспект Небесної Сотні, будинок 32-А; )

про стягнення 5283,88 грн;

представники сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Макарова Юлія Сергіївна звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», в якому просить стягнути з відповідача 5283,88 грн, з яких: 5080,00 грн основного боргу, 79,82 грн пені, 27,14 грн 3% річних, 96,92 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати за товар по Договору №260/МТЗ-21 від 02.09.2021 р.

Ухвалою від 07.02.2022 прийнято позовну заяву (вх. №292/22 від 03.02.2022) до розгляду, відкрито провадження у справі №916/278/22, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 07.03.2022, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

22.03.2022 до суду надійшла заява представника відповідача (вх. №5743/22) про закриття провадження у справі, де представник повідомив, що відповідач повністю сплатив на користь позивача заборгованість за Договором №260/МТЗ-21 від 02.09.2021 р., а саме: 5080,00 грн основного боргу, 79,82 грн пені, 27,14 грн 3% річних, 96,92 грн інфляційних втрат. Посилаючись на п. 2 ст. 231 ГПК України, представник відповідача просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору. До заяви додано копію платіжного доручення № 714 від 15.03.2022, з якого вбачається перерахування відповідачем на користь позивача 5283,88 грн.

Позивач не заперечував щодо закриття провадження у справі та надіслав до суду заяву (вх. №6054/22 від 31.03.2022), в якій підтвердив сплату відповідачем 5283,88 грн та звернув увагу, що не підтримує позовних вимог саме у зв`язку з їх задоволенням відповідачем в повному обсязі після початку розгляду справи судом.

Розглянувши заяву відповідача про закриття провадження у справі, суд вважає можливим її задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частиною 3 ст. 231 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у справі №916/278/22 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У відповідності з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За подання до господарського суду позовної заяви Фізична особа-підприємець Макарова Юлія Сергіївна сплатила 2481,00 грн судового збору, згідно з платіжним дорученням №124 від 26.01.2022.

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, за приписами Закону України «Про судовий збір» позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору.

Крім того, 31.03.2022 позивач надіслав на електронну пошту суду заяву (вх. №6082/22) про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути на свою користь з відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

06.04.2022 за вх. №6243/22 до суду надійшло клопотання представника відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому представник, враховуючи неспівмірність заявлених позивачем витрат, просив зменшити їх розмір до 1000,00 грн.

11.04.2022 позивач надіслав до суду заперечення (вх. №6364/22) на клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру. Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положення ч. 1 ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачають, що видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

В підтвердження понесення витрат на правничу допомогу до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу було додано копії наступних документів: Договору-доручення про надання правової допомоги №б/н від 10.01.2022 (далі Договір-доручення), укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Сергія Жечева»); Додаткової угоди №1 від 10.01.2022 до Договору-доручення; Рахунку-фактури №СФ-0000027 від 31.03.2022; Акту приймання-передачі наданої правової допомоги №ОУ-0000027 від 31.03.2022; Додатку №1 до Акту приймання-передачі №ОУ-0000027 від 31.03.2022 розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу; платіжного доручення №153 від 31.03.2022 про перерахування позивачем на користь адвоката 5000,00 грн за правову допомогу; Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та Ордеру.

Відповідно до п. 1.1. Договору-доручення предметом цього договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Додатковою угодою №1 від 10.01.2022 до Договору-доручення Адвокатське бюро та позивач узгодили вартість правової допомоги, що надається. Зокрема, за умовами вказаної Додаткової угоди вартість підготовки позовної заяви, відповіді на відзив, відзиву, заперечення на відповідь на відзив, зустрічного позову, апеляційної скарги, касаційної скарги (незалежно від витраченого часу) становить 5000,00 грн за один документ.

31.03.2022 Адвокатське бюро виставило позивачу рахунок-фактуру №СФ-0000027 за надану правову допомогу на суму 5000,00 грн.

За Актом приймання-передачі наданої правової допомоги №ОУ-0000027 від 31.03.2022 Адвокатське бюро надало, а позивач отримав правову допомогу, яка полягала в підготовці позовної заяви про стягнення 5283,88 грн (справа №916/278/22) на суму 5000,00 грн.

Згідно з розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу, який є Додатком №1 до Акту приймання-передачі №ОУ-0000027 від 31.03.2022, Адвокатське бюро надало правову допомогу наступного характеру: підготовка позовної заяви про стягнення 5283,88 грн (справа №916/278/22) вартістю 5000,00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №153 від 31.03.2022, позивач перерахував Адвокатському бюро «Сергія Жечева» 5000,00 грн за надання правової допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст.126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони та суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відтак, суд дійшов висновку, що перш за все суд має визначити, чи є обґрунтованим визначений розмір і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При здійсненні розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 ГПК України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати (або очікує їх понести) на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) Клієнту рахунка на оплату таких послуг та його сплатою тощо.

В постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відтак, з огляду на положення ст. ст. 123, 126, 129, 130 ГПК України, оцінивши подані докази у підтвердження понесених позивачем витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, а також з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу на суму 1000,00 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 231, ст. ст. 123, 126, 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника відповідача (вх. №5743/22 від 22.03.2022) про закриття провадження у справі №916/278/22 задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №916/278/22 за позовом Фізичної особи-підприємця Макарової Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, Одеська обл., місто Одеса, проспект Небесної Сотні, будинок 32-А; ) про стягнення 5283,88 грн.

3. Заяву позивача (вх. №6082/22 від 31.03.2022) про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №916/278/22 задовольнити частково.

4. Стягнути з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, Одеська обл., місто Одеса, проспект Небесної Сотні, будинок 32-А; ) на користь Фізичної особи-підприємця Макарової Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

5. У задоволенні решти вимог заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

6. Видати наказ на виконання даної ухвали в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

7. Роз`яснити позивачу передбачене ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» право на повернення судового збору з бюджету за відповідним клопотанням.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду в строк, передбачений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено 15 червня 2022 р. Повний текст ухвали складено та підписано 20 червня 2022 р.

Суддя Р.В. Волков