ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3966/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

(склад суду змінено згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2022 у зв`язку зі звільненням судді Головея В.М.),

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представника від заявника - Божука Б.С. (керівник), виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.12.2018; наказ № 79-0 від 22.12.2018; наказ № 81-0 від 05.11.2019

/учасники справи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином (див. рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 20.05.2022), але не скористались правом на участь в судовому засіданні/

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сергіївської селищної ради Білгород-Днестровського району Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.12.2021 про забезпечення позову, ухвалену суддею Шаратовим Ю.А. у м. Одесі

за заявою Державного закладу Спеціалізований (спеціальний) санаторій Приморський Міністерства охорони здоров`я України

до осіб, які можуть отримати статус учасника справи:

- Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області;

- Державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Єрошенко Олександра Борисовича

про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Державний заклад «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Приморський» Міністерства охорони здоров`я України /далі- Санаторій «Приморський»/ звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки :01:001:0328 площа 51.5502 га, :01:001:0327 площа 31.3600 га, :01:001:0326 площа 6.2890 га, які знаходяться за адресою: Одеська область, село Курортне та заборонити Сергіївській селищній раді Білгород-Дністровського району Одеської області здійснювати будь-які дії щодо поділу, відчуження чи передачі в користування земельних ділянок :01:001:0328 площа 51.5502 га, :01:001:0327 площа 31.3600 га, :01:001:0326 площа 6.2890 га на користь інших осіб.

Обґрунтовуючи відповідну заяву, заявник зазначив про те, що відповідні земельні ділянки відносяться до державної форми власності та знаходяться у нього на праві постійного користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ОД 004275 від 12.03.2000, яке зареєстроване за Санаторієм «Приморський» 3.12.2021. Водночас,16.12.2021 шляхом незаконного втручання в державні реєстри без законних підстав було змінено форму власності відповідних земельних ділянок з державної власності на комунальну та власником записано Сергіївську селищну раду Білгород-Дністровського району Одеської області. При цьому заявник зазначив, що збирається звернутись до суду з позовом до Сергіївської селищної ради Блігород-Дністровського району Одеської області про повернення відповідних земельних ділянок, однак в разі не застосування відповідних заходів забезпечення позову, при вирішення позову на користь позивача, останній не зможе виконати рішення суду щодо повернення цих земельних ділянок, оскільки буде змінено їх власника і він буде змушений подавати новий позов до інших осіб.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.12.2021 заяву Санаторію «Приморський» про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на земельні ділянки :01:001:0328 площа 51.5502 га, :01:001:0327 площа 31.3600 га, :01:001:0326 площа 6.2890 га, які знаходяться за адресою: Одеська область, село Курортне,а також заборонено Сергіївській селищній раді Білгород-Дністровського району Одеської області здійснювати будь-які дії щодо поділу, відчуження чи передачі в користування зазначених земельних ділянок на користь інших осіб.

Відповідна ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що заходи з забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірні земельні ділянки та заборони Сергіївській селищній раді Білгород-Дністровського району Одеської області здійснювати будь-які дії щодо поділу, відчуження чи передачі в користування цих земельних ділянок на користь інших осіб, є адекватними, тобто, співмірними вимогам про витребування, на забезпечення яких вони вживаються та прямо стосується майбутнього предмету спору.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого суду Сергіївська селищна рада Білгород-Днестровського району Одеської області звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.12.2021 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в поновному обсязі.

Скаржник зазначає, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

За твердженням апелянта, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що зазначаючи в заяві про забезпечення позову про незаконну зміну форми власності відповідних земельних ділянок з державної на комунальну, заявник не навів правових підстав та не надав доказів того, що ці земельні ділянки є землями державної власності. Водночас згідно з відомостями наявними у Технічній документації, яка розроблена на замовлення заявника, а саме з рішення Приморської сільської ради 343 ХХІІІ від 22.08.2000 вбачається належність вказаних земель до земель комунальної власності, якими розпоряджалась на той час Приморська сільська рада.

Також скаржник зазначає, що місцевим господарським судом залишено поза увагою і той факт, що у Державному акті на право постійного користування землею І-ОД 004275 від 12.03.2000 зазначено, що його видано на підставі рішення Приморської сільської ради 343 ХХІІІ від 22.08.2000, тобто вказаний державний акт виданий раніше ніж прийняте відповідне рішення про його видачу.

Крім того, апелянт стверджує, що у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для задоволення заяви заявника та вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на ймовірне утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів не є достатньою підставою для задоволення вказаної заяви.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Клопотання Санаторію «Приморський» про відкладення розгляду справи до завершення режиму воєнного стану на Україні колегією суддів залишено без розгляду через відмову від нього представника заявника. Клопотання про долучення до матеріалів додаткових доказів колегією суддів задоволено.

Розглянувши матеріали оскарження ухвали, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника Санаторію «Приморський» у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду є питання наявності або відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки :01:001:0328 площа 51.5502 га, :01:001:0327 площа 31.3600 га, :01:001:0326 площа 6.2890 га, які знаходяться за адресою: Одеська область, село Курортне та заборони Сергіївській селищній раді Білгород-Дністровського району Одеської області здійснювати будь-які дії щодо поділу, відчуження чи передачі в користування земельних ділянок :01:001:0328 площа 51.5502 га, :01:001:0327 площа 31.3600 га, :01:001:0326 площа 6.2890 га на користь інших осіб

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Згідно з статтею 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Санаторій «Приморський» має намір звернутися до суду з немайновою позовною вимогою про повернення відповідних земельних ділянок, при цьому звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, останній обґрунтовував її тим, що існує державна реєстрація незаконної зміни форми власності цих земельних ділянок з державної на комунальну та реальна загроза їх відчуження третім особам, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення його вимог в межах одного цього судового провадження.

Вказані обставини колегія суддів вважає достатніми для висновку про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову можуть ускладнить відновлення порушених прав Санаторію Приморський в разі задоволення позову, зокрема з урахуванням того, що очікувано виникають побоювання, що повно захистити інтереси у останнього в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду буде неможливо.

За викладеного місцевий господарський правомірно вважав, що запропоновані Санаторієм Приморський заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними, відповідають майбутньому предмету спору і їх застосування є необхідним, у зв`язку з чим цілком підставно задовольнив відповідну заяву останнього.

При цьому доводи апелянта про те, що місцевий господарський суд залишив поза увагою той факт, що заявник не навів правових підстав та не надав доказів того, що відповідні земельні ділянки є землями державної власності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи апелянта стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 24.12.2021 про забезпеченні позову у справі №916/3966/21 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта суд апеляційної інстанції не вбачає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269 - 271, 275, 276, 282, 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Сергіївської селищної ради Білгород-Днестровського району Одеської області залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.12.2021 у справі №916/3966/21 без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.06.2022 о 12:05.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Савицький Я.Ф.