Справа № 909/413/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.06.2022 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П. А., розглянувши матеріали позовної заяви № 7698/22 від 15.06.2022 ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

в с т а н о в и в

до Господарського суду Івано-Франківської області в підсистемі «Електронний суд» повторно надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено перелік документів, що додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Частиною п`ятою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

До заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано декларації за 2019 - 2021 роки. Із змісту поданих декларацій вбачається, що такі не містять відомостей щодо усіх членів сім`ї заявниці, а саме щодо її матері.

У доданих до заяви деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність в розділі I «Загальні відомості» в рядку 7 «Дані про членів сім`ї боржника» заявницею зазначено мати - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зазначає, що у разі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, суд, на виконання положень п. п. 9, 10 ч. 5 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства, зобов`язує відповідні державні органи надати інформацію про боржника та членів його сім`ї. Задля отримання такої інформації від держаних органів, в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суду необхідно зазначити ідентифікаційні ознаки боржника та членів його сім`ї, а саме: громадянство; прізвище, ім`я, по батькові; дата народження (число, місяць, рік); реєстраційний номер облікової картки платника податків.

У Деклараціях за 2019, 2020, 2021 роки розділ ІІІ "Б" боржник зазначив - "член сім`ї не надав інформацію". Разом з тим, вказану інформацію можна отримати з офіційних джерел.

Також у розділі ХІV боржник не зазначив відомості про свої фінансові зобов`язання.

У відповідності до п. 9 Наказу Міністерства юстиції України № 2627/5 від 21.08.2019 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність", боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається «Член сім`ї не надав інформацію».

Отже, подані заявником декларації про майновий стан боржника за 2019, 2020, 2021 роки не можуть вважатись належним доказом виконання заявником пункту 11 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Згідно із абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня.

Таким чином, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність повинні бути додані докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 37215 грн. 00 коп.

До заяви ОСОБА_1 не додано доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 37215 грн. 00 коп.

Натомість, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано: заяву арбітражного керуючого Дейнеки Миколи Івановича про згоду на участь у даній справі; договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 08.06.2022 р., укладений між арбітражним керуючим Дейнека М.І. та Слесарчук С.Д., квитанцію від 08.09.2021, квитанцію від 06.12.2021, квитанцію від 05.10.20221, квитанцію від 05.11.2021, квитанцію від 05.01.2022, квитанцію від 07.06.2022 про авансування на депозитний рахунок Господарського суду Івано-Франківської області винагороди арбітражному керуючому за договором у розмірі 12489,75 грн.

Проаналізувавши вказане, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Кодексом України з питань банкрутства чи іншим нормативно-правовим актом не передбачено можливості розстрочення, відстрочення чи звільнення ініціатора провадження у справі про неплатоспроможність від авансування винагороди арбітражному керуючому.

У постанові Верховного Суду від 19.11.2020 р. у справі № 910/726/20 зазначено, що законодавцем обрано спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому, Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Зазначене обґрунтовує виконання державою свого позитивного обов`язку забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство у спосіб не встановлення для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин другої, шостої статті 43 Конституції України.

Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Верховний Суд звертає увагу, що Кодекс України з процедур банкрутства та інші норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають можливості відстрочення чи розстрочення заявнику в авансуванні такої винагороди.

Відповідно до п. 3.1. та п. 3.3. Договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 08.06.2022р., оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 37215 грн. за весь строк виконання повноважень арбітражним керуючим, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією. Боржник вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 20 місяців у сумі 1860,75 грн. щомісячно на депозитний рахунок суду в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність.

Суд зазначає, що норми статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства не містять положень про можливість прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним повноважень керуючого реструктуризацією. Положеннями статті 114 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено право кредиторів за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду, а не встановлювати комітетом кредиторів оплату послуг.

До того ж, за змістом статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства у справі про неплатоспроможність відповідні рішення приймають саме збори кредиторів, а не комітет кредиторів.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Згідно із п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією здійснюється за три місяці виконання повноважень.

Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 08.06.2022р., доданий до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в якості альтернативного способу виконання обов`язку здійснення авансування винагороди арбітражного керуючого за три місяці виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією, суперечить положенням частини другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, щодо розміру грошової винагороди керуючого реструктуризацією.

Крім того, договором про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 08.06.2022р. встановлено розстрочення оплати послуг арбітражного керуючого на 10 місяців у розмірі 1860,75 грн. щомісячно. Проте, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів можливості заявника сплачувати такі щомісячні платежі, оскільки в доданому до заяви проекті плану реструктуризації боргів зазначено, що загальні витрати боржника в місяць становлять 5481, 00грн. на 173,12 грн. перевищують місячні доходи боржника (5307,88грн.).

Доказом сплати авансування винагороди арбітражному керуючому є оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення (Інформаційний лист Державної судової адміністрації України № 12-6621/11 від 10.11.2011).

До заяви ОСОБА_1 додано квитанції про авансування на депозитний рахунок Господарського суду Івано-Франківської області винагороди арбітражному керуючому за договором у розмірі 12489,75 грн.

Таким чином, заявнику необхідно здійснити доплату авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією за три місяці у розмірі 24725,25 грн.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 р. у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Тобто, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 30, 37, 113, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 3, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк у десять днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме:

- надати суду декларації про майновий стан боржника за 2019-2021 роки, за формою, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 р. № 2627/5 (із змінами, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2020 р. № 3186/5)

- надати суду докази авансування на депозитний рахунок Господарського суду Івано-Франківської області винагороди арбітражного керуючого у встановленому законом розмірі (необхідно доплатити 24725,25 грн.)

3. У разі невиконання даної ухвали у встановлений строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Ухвала набрала законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню.

Суддя П. А. Шкіндер