ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 922/3214/20

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Смелянець Г.Є., суддя Шаратов Ю.А. при секретарі судового засідання Арзуманян В.А. розглянувши справу №922/3214/20

за позовом Приватного підприємства АЯКС (49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича (Свердлова), 6, офіс 204, )

до відповідача Приватного підприємства ЕВРОТРАНССТРОЙ (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 5-Р, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю СІЛЬПО-ФУД (02090, м. Київ, вул. Бутлерова, буд.1).

про стягнення 247 793,37грн.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - Савицька О.М., ордер № 439827, дата видачі : 13.01.21;

від третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство АЯКС звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Приватного підприємства ЕВРОТРАНССТРОЙ про стягнення 247 793,37грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2020р. матеріали позовної заяви були передані за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розплоду справ між суддями матеріали позовної заяви передана на розгляд суді Погребної К.Ф.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.11.2020р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Приватного підприємства АЯКС було залишено без руху.

16.12.2020р. до господарського суду надійшла заява (вх. №33555/20) від Приватного підприємства АЯКС про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2020р. провадження по справі №922/3214/20 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.01.2021р. справу №922/3214/20 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.04.2021р. строк підготовчого провадження було продовжено на тридцять днів, в порядку ст. 177 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2021р. справу №922/3412/20 призначено до колегіального розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.05.2021р. справу №922/3214/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Гут С.Ф., суддя Степанова Л.В., які своєю ухвалою від 14.05.2021р. прийняли відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.06.2021р. строк підготовчого провадження було продовжено на тридцять днів, в порядку ст. 177 ГПК України.

Приймаючи до уваги перебування судді Гут С.Ф. з 27.07.2021р. по 03.09.2021р. у відпустці, на підставі розпорядженням Керівника апарату суду №148 від 11.08.2021р., було здійснено заміну члена колегії судів, та справу №922/3214/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Д`яченко Т.Г., суддя Степанова Л.В. які своєю ухвалою від 11.08.2021р. прийняли відповідну справи до свого провадження із призначенням до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.09.2021р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю СІЛЬПО-ФУД.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.09.2021р. строк підготовчого провадження було продовжено на тридцять днів, в порядку ст. 177 ГПК України.

Приймаючи до уваги перебування судді Д`яченко Т.Г. з 25.10.2021р. на лікарняному, на підставі розпорядженням Керівника апарату суду №233 від 10.11.2021р., було здійснено заміну члена колегії судів, та справу №922/3214/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Смелянець Г.Є., суддя Степанова Л.В., які своєю ухвалою від 10.11.2021р. прийняли відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.01.2022р. підготовче засідання було закрито, розгляд справи було призначено по суті в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги перебування судді Степанової Л.В. з 08.02.2022р. на лікарняному, на підставі розпорядженням Керівника апарату суду №33 від 15.02.2022р., було здійснено заміну члена колегії судів, та справу №922/3214/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Смелянець Г.Є., суддя Бездоля Ю.С., які своєю ухвалою від 15.02.2022р. прийняли відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в засіданні суду.

Приймаючи до уваги перебування судді Бездолі Ю.С. з 28.02.2022р. по 15.04.2022р. у відпустці, на підставі розпорядженням В. о. керівника апарату суду №49 від 07.04.2022р., було здійснено заміну члена колегії судів, справу №922/3214/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Смелянець Г.Є., суддя Шаратов Ю.А. які своєю ухвалою від 11.04.2022р. прийняли відповідну справи до свого провадження із призначенням до розгляду в засіданні суду.

18.01.2021р. за вх. №1191/21 до суду від відповідача надійшов відзив, згідно якого останній позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю.

При цьому в обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що додана до позову копія Договору № 183/2018 від 14.09.2018р. між ПП «АЯКС» (Виконавець) та IIП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» (Замовник) містить суттєві зміни та не може прийматися судом в якості письмового доказу, оскільки має зміни щодо тексту, погодженого та підписаного Сторонами договору, а саме: з п.1.1 виключено обов`язок Виконавця виготовити виконавчу документацію згідно з вище переліченим роботам (при цьому обов`язок Виконавця надати виконавчу документацію збережено в п.4.2, 5,3 Договору); в п.1.2 зазначено термін виконання робіт замість « 31» жовтня 2018 року - « 26» березня 2019р.

Крім того, відповідач зазначає, що як стверджує позивач роботи, передбачені п. 1.1 Договору, виконані ним і прийняті відповідачем, та відповідно підлягають оплаті. На підтвердження викладеного посилається на підписання представником відповідача Акту наданих послуг № 261 від 28.10.2019р. Разом з тим зазначений Акт наданих послуг не є доказом фактичного виконання робіт, оскільки директор ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Бєлозарчук І.С. вказаний Акт наданих послуг не підписував, печатку на ньому не проставляв. Підпис на Акті виконаний бухгалтером ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Каратанас Н.В., що підтверджуємся відповідно нотаріальною заявою свідка бухгалтером ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Каратанас Н.В. від 04.02.2021р.

07.06.2021р. за вх. №15300/21 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якого позивач вважає що заперечення відповідача є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

07.02.2022р. за вх. № 3369/22 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, згідно яких останній вважає що рішення Господарського суду по справі № 922/3214/20 не вплине на права та обов`язки ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», тому просить розглядати справу без його участі. Крім того зазначає що ані з ПП «АЯКС», ані з ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» договори на виконання робот з монтажу систем протипожежного захисту на об`єкті, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 167/1 не укладались.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

14.09.2018р. між Приватним підприємством «ЕВРОТРАНССТРОЙ» (Замовник) та Приватним підприємством «АЯКС» було укладено договір №183/2018 за умовами якого, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати наступні роботи на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі торгівельного центру під влаштування магазину продовольчих та непродовольчих товарів», розташованого за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 167/1», а саме: роботи монтажу систем протипожежного захисту (система пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управлінням евакюуванням людей, систему передавання тривожних сповіщень, протидимного захисту), а Замовник зобов`язується в порядку на умовах, передбачених цим Договором, прийняти та оплатити роботи Виконавця (п.1.1 договору).

Термін виконання робіт - з моменту здійснення Замовником передплати згідно п.п. 3.2.1. п. 3.2. Договору до « 26» березня 2019 року (п.1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що Виконавець зобов`язаний: - в повному обсязі і з високою якістю та в передбачений п. 1.2. Договору термін виконати роботи, зазначені у п. 1.1.Договору; - забезпечувати виконання робіт відповідно до умов Договору та чинного законодавства України, в т.ч. але не обмежуючись: правил пожежної безпеки, охорони праці, техніки безпеки, вимог щодо захисту навколишнього середовища, а Замовник зобов`язаний: - сплатити Виконавцю ціну робіт за Договором згідно п. 3.1. Договору в порядку, передбаченому п. 3.2. Договору (п.2.2 договору).

Розділом 3 договору передбачено ціна робіт та порядок взаєморозрахунків. Так, пунктом 3.1 Договору встановлено, що ціна робіт за цим договором згідно протоколу узгодження Договірної ціни, що є невід`ємною частиною даного Договору, складає 568 800,00 гри. (п`ятсот шістдесят вісім тисяч вісімсот гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20% складає 94 800,00 грн. (дев`яносто чотири тисячі вісімсот гривень 00 копійок). Вказана ціна Договору є фіксованою і не підлягає збільшенню Виконавцем в односторонньому порядку. Оплата робіт Виконавцем за цим договором проводиться Замовником наступним чином: Передплата в розмірі 360 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 60000.00 грн. має бути сплачена Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня укладення Сторонами цього Договору(п.п.3.3.1, п.3.2 договору); Решта, а саме 208 800,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 34 800,00 грн. має бути сплачена Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі виконаних робіт за цим Договором (п.п. 3.3.2, п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.3 договору, після виконання робіт та їх передачі Замовнику Сторони складають двосторонній Акт прийому-передачі виконаних робіт.

Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання від Виконавця Акту прийому-передачі виконаних робіт зобов`язаний підписати його або надати (направити) Виконавцю письмову обґрунтовану відмову. У разі відсутності відмови від підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт, роботи вважаються виконаними належним чином (п.4.4 договору).

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав належним чином з моменту підписання договору 14.09.2018р. до моменту фактичного виконання умов договору - 28.10.2019р.

Так, як зазначає позивач, після фактичного виконання умов договору, уповноважені особи ПП «АЯКС» та ПП«ЕВРОТРАНССТРОЙ» підписали: акт надання послуг №261 від 28 жовтня 2019 р. на суму 568 800,00 грн., в т.ч. ПДВ 94 800,00 грн.

За посиланнями позивача, відповідач вносив передоплати поетапно та не в повному обсязі, що потягнуло за собою порушення строків виконання договору, так відповідач сплатив передоплату 13.09.2018р. відповідно до платіжного доручення №287380 від 13.09.2018р. у розмірі 139395,24 грн.; 08.11.2018 р. відповідно до платіжного доручення №8 від 08.11.2018р. у розмірі 170 000,00 грн.; 12.12.2019р. відповідно до платіжного доручення №109 від 12.12.2018р. у розмірі 50 000,00 грн. Після чого надіслав на адресу позивача лист №83 від 08.07.2019р. та вимагав повернути 220 000,00 грн. та розірвати договір.

У відповідь на вищенаведений лист, ПП «АЯКС» надало відповідь від 13.08.2019р., у якій зазначило, що термін виконання робіт ним не порушений, оскільки ПП«ЕВРОТРАНССТРОЙ» не було сплачено передоплати передбаченої п.3.2.1.

Як зазначає позивач, у зв`язку з тим, що Замовник сплатив передплату не в повному обсязі, то ціна робіт, що передбачена п.3.2.2., була збільшена на суму недоплаченої передплати у розмірі 604,76 гри., та склала 209 404,76 грн., що знайшло своє відображення у рахунку №263 від 28.10.2019р., що був надісланий та був отриманий відповідачем. Проте відповідній рахунок сплачений відповідачем не був.

Крім того, у зв`язку з невиконанням умов договору зі сплати наявної заборгованості, як вказує позивав він направив на адресу відповідача претензію від 23.01.2020р., відповідно до якої просив погасити заборгованість. Проте відповідна претензія була залишена останнім без відповіді та задоволення.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що за несвоєчасне здійснення платежу, передбаченого п.п. 3.2.2. п. 3.2. цього Договору, Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення від суми простроченого платежу.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості виконаних робіт, позивачем відповідно до положень умов договору та ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу пеню в сумі 30 274,77грн., 3% річних в розмірі 4 114грн. та інфляційні витрати в сумі 3 999,84грн.

Отже, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №183/2018 від 14.09.2018р. стало підставою для звернення Приватного підприємства «АЯКС» до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їх відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог чинного законодавства.

Виходячи з вищевказаних норм Цивільного кодексу України, суб`єкт господарювання має можливість укладати договори, визначати зміст або утримуватися від їх укладання на свій розсуд.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 14.09.2018р. між Приватним підприємством «ЕВРОТРАНССТРОЙ» (Замовник) та Приватним підприємством «АЯКС» (Виконавець) було укладено договір №183/2018 за умовами якого, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати наступні роботи на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі торгівельного центру під влаштування магазину продовольчих та непродовольчих товарів», розташованого за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 167/1», а саме: роботи монтажу систем протипожежного захисту (система пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управлінням евакюуванням людей, систему передавання тривожних сповіщень, протидимного захисту), а Замовник зобов`язується в порядку на умовах, передбачених цим Договором, прийняти та оплатити роботи Виконавця (п.1.1 договору).

Статтею 843 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що ціна робіт за цим договором згідно протоколу узгодження Договірної ціни, що є невід`ємною частиною даного Договору, складає 568 800,00 гри. (п`ятсот шістдесят вісім тисяч вісімсот гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20% складає 94 800,00 грн. (дев`яносто чотири тисячі вісімсот гривень 00 копійок). Вказана ціна Договору є фіксованою і не підлягає збільшенню Виконавцем в односторонньому порядку. Умовами договору, а саме пунктом 3.2 передбачений наступний порядок оплати: Передплата в розмірі 360 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 60 000.00 грн. має бути сплачена Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня укладення Сторонами цього Договору(п.п.3.3.1, п.3.2 договору); Решта, а саме 208 800,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 34 800,00 грн. має бути сплачена Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі виконаних робіт за цим Договором (п.п. 3.3.2, п.3.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено передоплату в сумі 359 359,24грн., що підтверджується платіжними дорученнями №287380 від 13.09.2018р., №8 від 08.11.2018р. та №109 від 12.12.2018р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Статтею 857 ЦК України визначено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором №183/2018 від 14.09.2018р., які полягали в здійснені робіт по монтажу систем протипожежного захисту (система пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управлінням евакюуванням людей, систему передавання тривожних сповіщень, протидимного захисту) на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі торгівельного центру під влаштування магазину продовольчих та непродовольчих товарів», розташованого за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 167/1» виконав в повному обсязі, що підтверджується підписаним між сторонами та скріпленим печатками Актом надання послуг №261 від 28.10.2019р.

Крім того, факт виконання позивачем відповідних робіт також підтверджено Актом №1 підтвердження відповідності систем протипожежного захисту на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі торгівельного центру під влаштування магазину продовольчих та непродовольчих товарів», розташованого за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 167/1» від 26.12.2018р.

У ч.1 ст. ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено вище, умовами договором перебачено, що оплата має бути проведена Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі виконаних робіт за цим Договором.

Судом встановлено, що по факту виконання робіт, позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату вартості виконаних робіт №263 від 28.10.2019р. в сумі 209 404,76грн., яка склалась з залишку несплаченої відповідно до п.п. 3.3.1 передоплати в розмірі 604,76грн. та решти, суми в розмірі 208 800,00 грн., що передбачено п.п. 3.3.2 договору. Разом з тим як встановлено судом відповідач свого обов`язку щодо оплати вартості виконаних робіт не здійснив.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором за договором №183/2018 від 14.09.2018р. в сумі 209 404,76грн. підлягає задоволення.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність до діючого в Україні законодавства.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договором №183/2018 від 14.09.2018р. , що зумовило нарахування останнім пені в сумі 30 274,77грн.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що за несвоєчасне здійснення платежу, передбаченого п.п. 3.2.2. п. 3.2. цього Договору, Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення від суми простроченого платежу.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Проте, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено що наданий розрахунок не відповідає вимогам законодавства в частині періоду нарахування, в зв`язку з чим судом самостійно здійснено перерахунок пені.

Так, здійснивши перерахунок пені за допомогою системи Ліга Закон за період з 05.11.2019р. по 05.05.2020р., судом встановлено, що загальна сума пені яка підлягає задоволенню становить 25 527грн..

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 4 114грн. та інфляційних витрат в сумі 3 999,84грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки річних на суму простроченого грошового зобов`язання в розмірі 4 114грн. та інфляційні витрати в сумі 3 999,84грн. Розглянувши надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних за прострочення виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань та інфляційних витрат, суд доходить висновку, що вказані розрахунки було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Фізичної особи підприємця Приватного підприємства ЕВРОТРАНССТРОЙ трьох відсотків річних в сумі 4 114грн. та інфляційних витрат в сумі 3 999,84грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому заперечення відповідача до уваги судом не приймаються з огляду на наступне.

Так заперечуючи проти позову відповідач вказував, додана до позову копія Договору № 183/2018 від 14.09.2018р. між ПП «АЯКС» (Виконавець) та IIП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» (Замовник) містить суттєві зміни та не може прийматися судом в якості письмового доказу, оскільки має зміни щодо тексту, погодженого та підписаного Сторонами договору, а саме: з п.1.1 виключено обов`язок Виконавця виготовити виконавчу документацію згідно з вище переліченим роботам (при цьому обов`язок Виконавця надати виконавчу документацію збережено в п.4.2, 5,3 Договору); в п.1.2 зазначено термін виконання робіт замість «31» жовтня 2018 року - « 26» березня 2019р.

Разом з тим, суд зазначає, що з урахуванням того що позивачем було долучено до матеріалів справи оригінал відповідного договору, а відповідачем копії договору, яка б підтверджувала факт укладання відповідного договору 183/2018 від 14.09.2018р. в іншій редакції не надано, зазначене унеможливлює встановлення дійсності відповідного факту.

Також, відповідач вказує, що Акт наданих послуг не є доказом фактичного виконання робіт, оскільки директор ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Бєлозарчук І.С. вказаний Акт наданих послуг не підписував, печатку на ньому не проставляв. Підпис на Акті виконаний бухгалтером ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Каратанас Н.В., що підтверджуємся відповідно нотаріальною заявою свідка бухгалтером ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Каратанас Н.В. від 04.02.2021р.

Суд не погоджується з відповідними посилання, а заяву свідка бухгалтера ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Каратанас Н.В. від 04.02.2021р. до уваги не приймає, оскільки згідно ч. 2 ст. 87 ГПК України - на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Отже, коли законом чітко визначено умови виникнення тих чи інших прав або обов`язків, пояснення свідків не є тими доказами, які можуть бути покладені в основу рішення.

Показання свідків є допустимими доказами лише в тому разі, коли надані ними відомості про обставини відповідно до законодавства мають бути підтверджені саме таким способом та не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини щодо підписання/не підписання директором ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Акту, підлягають доведенню відповідними первинними документами, зокрема висновком експертизи, та не можуть встановлюватись на підставі показань свідка.

При цьому відповідачем клопотань щодо проведення судової експертизи для встановлення факту не підписання директором ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» Акту наданих послуг №261 від 28.10.2019р. не заявлялось, відповідний Акт як помилково підписаний не відкликався.

Окрім того, відповідач в своїх запереченнях зазначав, що директор підприємства печатку на Акті не проставляв, на Акті №261 від 28.10.2019р. проставлена печатка «Для документів №2», яка зберігалась у бухгалтера, та не використовується підприємством з метою засвідчення підпису директора.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.7 постанови від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, згідно із яким, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Отже з урахуванням наведеного, наявність на Акті наданих послуг №261 від 28.10.2019р. печатки ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» є свідченням про участь особи у здійсненні господарської операції за цим Актом.

Відповідач також зазначав, відповідний Акт наданих послуг №261 від 28.10.2019р. не відповідає формі №КБ-2, №КБ-3 як то передбачено для договорів підряду.

Суд відповідні посилання до уваги не приймає, оскільки умовами договору №183/2018 від 14.09.2018р., а саме п. 4.3 чітко передбачено, що після виконання робіт та їх передачі Замовнику Сторони складають двосторонній Акт прийому-передачі виконаних робіт, жодних застережень щодо форми відповідного Акту договір не містить.

Крім того, відповідач зазначає, що ПП «АЯКС» жодних робіт монтажу систем протипожежного захисту (система пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управлінням евакюуванням людей, систему передавання тривожних сповіщень, протидимного захисту) на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі торгівельного центру під влаштування магазину продовольчих та непродовольчих товарів», розташованого за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 167/1», зазначені роботи проводило інше підприємство.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, суд не погоджується з відповідними посиланнями відповідача оскільки по перше в матеріалах справи міститься підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств Акт надання послуг №261 від 28.10.2019р., факт не підписання відповідного Акту відповідачем не спростовано.

По-друге матеріали справи містять акт №1 підтвердження відповідності систем протипожежного захисту на об`єкті за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 167/1 від 26.12.2018р. Згідно цього акту комісія у складі Замовника (ТОВ «Сільпо-фуд»), організації, що здійснює пожежне спостерігання, обслуговуюча організація (ДП «Харківспецопт), монтажної організацїї (ПП «АЯКС»), ПП «Євротрансстрой», в якому чітко зазначено, що монтажною організацією ПП «АЯКС» проведено монтаж пожежної сигналізації та устаткування передавання тривожних сповіщень на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі торгівельного центру під влаштування магазину продовольчих та непродовольчих товарів», розташованого за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 167/1».

Та по-трете, наявні в матеріалах справи докази, зокрема Договір будівельного підряду №02/11-18 від 02.11.2018р. укладений між ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» та ТОВ «ОАЗІС», локальний кошторис, договірна ціна та інше, не місять жодних відомостей що роботи по монтажу систем протипожежного захисту (система пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управлінням евакюуванням людей, систему передавання тривожних сповіщень, протидимного захисту) на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі торгівельного центру під влаштування магазину продовольчих та непродовольчих товарів», розташованого за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 167/1» виконувались саме ТОВ «ОАЗІС».

Отже приймаючи наведене вище, з урахуванням положень ст. 79 ГПК України наявні в матеріалах справи Акт надання послуг №261 від 28.10.2019р. та Акт №1 підтвердження відповідності систем протипожежного захисту на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі торгівельного центру під влаштування магазину продовольчих та непродовольчих товарів», розташованого за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 167/1» від 26.12.2018р. є більш вірогідними дозами що підтверджують факт виконання відповідних робіт саме ПП «АЯКС».

Щодо наданих позивачем в якості доказів виконання відповідних робіт заяв свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд їх до уваги не приймає, оскільки обставини щодо виконання, невиконання/неналежного виконання зобов`язань за договором підряду, нормативне регулювання якого містить спеціальний порядок здачі та прийняття будівельних робіт, а також їх оформлення, підлягають доведенню відповідними первинними документам, та не можуть встановлюватись на підставі показань свідків.

Відповідна правова позиція, також викладена в Постанові Верховного суду України по справі №927/784/19 від 18.08.2020р. та постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Інші посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства АЯКС є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, проте враховуючи перерахунок пені підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства АЯКС (49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича (Свердлова), 6, офіс 204, ) до Приватного підприємства ЕВРОТРАНССТРОЙ (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 5-Р, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю СІЛЬПО-ФУД (02090, м. Київ, вул. Бутлерова, буд.1) задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства ЕВРОТРАНССТРОЙ (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 5-Р, ) на користь Приватного підприємства АЯКС (49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича (Свердлова), 6, офіс 204, ) основний борг в сумі 209 404 (двісті дев`ять тисяч чотириста чотири)грн. 76коп, пеню в сумі 25 527 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять сім)грн., 3% річних в розмірі 4 114 (чотири тисячі сто чотирнадцять)грн., інфляційні витрати в сумі 3 999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять)грн. 84коп. та судовий збір в сумі 3 645 (три тисячі шістсот сорок п`ять)грн. 68коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 червня 2022 р.

Головуючий К.Ф. Погребна

Суддя Ю.А. Шаратов

Суддя Г.Є. Смелянець