РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2022Справа № 910/3685/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Заїки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1-Б"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК "Київські електромережі"

про стягнення 3 667, 34 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: Агафонов А.В.;

Від відповідача: Кантемір В.І.;

Від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1-Б" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (далі - відповідач) про стягнення 3 667, 34 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на той факт, що внаслідок виконання грошового зобов`язання відповідача перед кредитором - Приватним акціонерним товариством "ДТЕК "Київські електромережі" в сумі 3 351, 39 грн. за спожиту електричну енергію позивачем, як поручителем згідно Договору поруки від 06.05.2019, укладеного між сторонами, на підставі ч. 2 ст. 556 ЦК України та п.5.4 Договору поруки від 23.04.2019 року набуто право вимоги до відповідача, як боржника за Договором № 63249 постачання електричної енергії від 28.04.2016.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування згідно ст. 81 ГПК України, в якому позивач просив суд витребувати Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" документи:

- копії усіх рахунків, які виставляло ПрАТ "Київські електромережі" до ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" по Договору № 63249 від 28.04.2016 за період з 28.04.2016 по 07.05.2019; довідку з інформацією щодо усіх проведених ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" оплат на користь ПрАТ "Київські електромережі" по Договору № 63249 від 28.04.2016 за період з 28.04.2016 по 07.05.2019 та довідку щодо стану розміру заборгованості ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" по Договору № 63249 від 28.04.2016 станом на 07.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК "Київські електромережі", судове засідання призначено на 07.04.2021.

24.03.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

06.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника третьої особи надійшли пояснення.

06.04.21 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника третьої особи надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якій третя особа просить суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/4317/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" м. Києва до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про зобов`язання вчинити дії.

Представник позивача у судовому засіданні 07.04.21 подав повідомлення щодо строку подачі доказів судових витрат.

Представник заявив усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні та клопотання про продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву.

Судом відкладено розгляд клопотань про витребування доказів та зупинення провадження у справі до встановлення фактичних обставин справи.

У судовому засіданні 07.04.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про задоволення усного клопотання представника відповідача про продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву до 23.04.2021 та оголошено перерву у судовому засіданні по справі № 910/3685/21 до 26.04.2021.

08.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли заперечення.

15.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли заперечення.

26.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судовому засіданні подав клопотання про надання для огляду копії судового рішення.

Представник позивача у судовому засіданні 26.04.2021 підтримав клопотання про витребування доказів, заперечив щодо задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача не заперечував щодо задоволення клопотання про витребування доказів.

Представник третьої особи заперечив щодо задоволення клопотання про витребування доказів та підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі, витребувано від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК "Київські електромережі" наступну інформацію: пояснення щодо періоду і суми заборгованості у розмірі 3 351, 39 грн; докази, які підтверджують заборгованість у розмірі 3 351, 39 грн (рахунки, акти тощо); пояснення з приводу того чи на момент укладення Договору поруки від 06.05.2019 заборгованість у розмірі 3 351, 39 грн дійсно існувала, докази на її підтвердження та оголошено в судовому засіданні до 26.05.2021.

30.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

24.05.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника третьої особи надійшли пояснення на виконання вимог ухвали від 26.04.2021.

24.05.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якій позивач просить суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/7090/21.

24.05.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника третьої особи надійшло клопотання, в якому третя особа просить суд здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу на підставі доказів, які будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Представник позивача у судовому засіданні 26.05.2021 підтримав клопотання про зупинення провадження.

Представник відповідача при вирішенні питання щодо клопотання про зупинення провадження у справі покладається на розсуду суду.

Представник третьої особи у судове засіданні 26.05.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 430.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 задоволено клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1-Б" про зупинення провадження у справі № 910/3685/21, зупинено провадження у справі № 910/3685/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/7090/21.

16.11.2021 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 поновлено провадження у справі № 910/3685/21, судове засідання призначено на 13.12.2021.

06.12.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 13.12.2021 не з`явились.

У судовому засіданні 13.12.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви по розгляду справи до 17.01.2022.

16.12.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву.

Представник позивача у судовому засіданні 17.01.2022 підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.01.2022 заперечив проти заявлених позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи у судове засідання 17.01.2022 не заявився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 206.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведене та керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень третьої особи про причини неявки їх в судове засідання 17.01.2022, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності третьої особи.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 17.01.2022 судом завершено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2016 між ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" (споживач) та Публічним акціонерним товариством "Київенерго", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" (постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії №63249, відповідно до п. 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об`єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною.

06.05.2019 між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" (кредитор) та ОСББ "Зарічна 1-Б" (поручитель) укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого згідно з цим договором поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" () (боржник), які виникли за договором на постачання електричної енергії від 28.04.2016 №63249, укладеним між кредитором та боржником.

Кредитором за основним договором виступає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (п. 2.1 договору).

Боржником за основним договором виступає ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» (ЕДРПОУ 39639958) (п. 2.2 договору).

Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання щодо сплати спожитої електричної енергії сумою 3 351,39 грн.

Порука припиняється після закінчення п`ятирічного строку з моменту укладання цього договору (п. 4.2 договору).

Як встановлено п. 5.1 договору у разі порушення боржником зобов`язання за основним договором поручитель зобов`язується виконати за боржника зобов`язання останнього у 5- ти денний термін з дня отримання вимоги від кредитора.

Після виконання поручителем зобов`язання боржника за основним договором до поручителя, що виконав таке зобов`язання, переходять усі права кредитора за основним договором (п.5.2 договору).

Згідно з п. 5.4. договору у поручителя, що виконав вимоги зобов`язання, виникає право вимоги до боржника у повному обсязі виконаного поручителем зобов`язання на користь кредитора, а боржник зобов`язаний виконати зобов`язання перед поручителем протягом 10 днів з дня одержання боржником від поручителя повідомлення про платіж.

Строк дії договору відповідно до п. 8.1 договору збігається зі строком дії основного боргу.

На виконання умов договору поруки від 06.05.2019 ОСББ "Зарічна 1-Б" сплатило на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 3 351,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24 від 07.05.2019.

ОСББ "Зарічна 1-Б" звернулось до ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" із вимогами №11-03/В11 від 13.03.2020, №28-12-А від 28.12.2020 та №06-01/В1 від 06.01.2021 в яких позивач просив відповідача сплатити на його користь суму заборгованості у розмірі 3 351, 39 грн.

Відповідач заборгованість у розмірі 3 351, 39 грн не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

23.04.2019 року між приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські Електромережі" (кредитор) та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" (поручитель) укладено договір поруки.

Відповідно до ч. 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ч.1, 2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Окрім того, виходячи зі змісту положень вказаної статті Цивільного кодексу України суд зазначає, що метою укладення договору поруки є отримання кредитором додаткових гарантій виконання зобов`язання за основним договором, оскільки у випадку невиконання основного зобов`язання боржником вказане зобов`язання підлягає виконанню поручителем.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Таким чином, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, а саме договору № 63249 про постачання електричної енергії від 28.04.2016 року.

Як вбачається, з матеріалів справи факт укладання та дії договору між ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" та ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" відповідачем не заперечувався.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, 07.05.2019 року позивачем перераховано на рахунок ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" 3 351, 39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24 від 07.05.2019 року з призначенням платежу: «оплата за договором поруки від 06.05.2019 за боржника ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» (), о/р 63249012 дог. № 63249 від 28.04.2016».

Відповідно до п.5.2 договору після виконання поручителем зобов`язання боржника за основним договором до поручителя, що виконав таке зобов`язання, переходять усі права кредитора за основним договором.

Поручитель зобов`язаний протягом 10 днів з дня виконання зобов`язання у письмовій формі повідомити про це боржника, зазначивши дату, суму і форму виконання та надати завірені копії документів, що підтверджують таке виконання (п.5.3 договору).

Відповідно до ч.2 статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

У поручителя, що виконав вимоги зобов`язання, виникає право вимоги до боржника у повному обсязі виконаного поручителем зобов`язання на користь кредитора, а боржник зобов`язаний виконати перед поручителем протягом 10 днів з дня одержання боржником від поручителя повідомлення про платіж (п.5.4 договору).

Факт отримання вказаних коштів ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" в розмірі 3 351, 39 грн «оплата за договором поруки від 06.05.2019 за боржника ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» (), о/р 63249012 дог. № 63249 від 28.04.2016» та зарахування їх на особистий рахунок ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" підтверджується, зокрема, письмовими поясненнями третьої особи №020421/1 від 02.04.2021.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 556 ЦК України та умови п. 5.4 договору поруки у ОСББ "Зарічна 1В" як кредитора виникло право вимоги до боржника - ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" в розмірі виконаного зобов`язання за договором в сумі 3 351, 39 грн.

Позивач 11.03.2020 року звернувся до відповідача з вимогою № 11-03/В11 від 13.03.2020 року про сплату боргу в сумі 3 351, 39 грн.

Факт надсилання вимоги відповідачеві та отримання її відповідачем 13.03.2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку від 11.03.2020 року, накладної Укрпошти № 741 від 11.03.2020 року, опису вкладення від 11.03.2020 року та витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження вказаного поштового відправлення.

В подальшому у зв`язку з несплатою вказаної суми позивач звернувся 28.12.2020 року до ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" із повторною вимогою про сплату боргу № 28-12-А2 від 28.12.2020 року.

Факт надсилання вимоги відповідачеві та отримання її відповідачем 29.12.2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку від 28.12.2020 року, накладної Укрпошти № 615 від 28.12.2020 року, опису вкладення від 28.12.2020 року та витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження вказаного поштового відправлення.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем в позовній заяві, свої зобов`язання щодо сплати ОСББ "Зарічна 1В" як поручителю грошових коштів в сумі 3 351, 39 грн. у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам договору поруки відповідач не виконав, в результаті чого у товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі, яку останній просив стягнути в поданій суду позовній заяві.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним чи розірвання договору № 63249 про постачання електричної енергії від 28.04.2016 року та договору поруки від 06.05.2019 року та/або їх окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірних договорів на час їх підписання та на протязі виконання з боку сторін відсутні.

В свою чергу з урахуванням абзацу першого частини другої статті 207, частини першої статті 547 та статті 553 ЦК України суд зазначає, що договір поруки є чинним за умови його укладення у письмовій формі та підписання кредитором і поручителем.

Обов`язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством України не встановлений та не випливає із загального змісту правовідносин поруки, якщо тільки сторони не передбачили в самому договорі обов`язкової згоди боржника.

За загальним правилом, волевиявлення боржника щодо укладення договору поруки не є обов`язковим, а відтак у силу статей 203, 215, 553 ЦК України відсутність згоди боржника не порушує умов дійсності договору поруки, оскільки не є його істотною умовою, та не є підставою для визнання недійсним договору поруки, укладеного поручителем та кредитором боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.08.2018 року у справі № 910/174/17 та від 03.10.2018 року у справі № 910/972/18.

Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог з посиланням на те, що дана заборгованість перед позивачем припинена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, суд зазначає наступне.

20.04.2021 ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" направило на адресу ОСББ "Зарічна 1-Б" вимогу №2-8 від 20.04.2021 про сплату боргу (згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України), в якій відповідач стверджував про наявність у позивача заборгованості у розмірі 3 351,39 грн. за спожиту в період з 01.12.2018 по 06.12.2018 електроенергію, у зв`язку з чим просив сплатити на його користь вказану суму заборгованості.

Заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №2-10 від 23.04.2021 ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" повідомив ОСББ "Зарічна 1-Б" про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 3 351,39 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі № 910/7090/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1-Б" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" про визнання недійсним одностороннього правочину позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним односторонній правочин, оформлений заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" про зарахування зустрічних однорідних вимог №2-10 від 23.04.2021.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А тому доводи відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що заборгованість перед позивачем припинена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачем не надано рахунку чи будь - якого іншого бухгалтерського документу, в якому зафіксована заборгованість відповідача, суд зазначає наступне.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом зазначає, що в договорі поруки не зазначено в якому виді повинна бути вимога (повідомлення, рахунок чи ін.)

Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що у ОСББ "Зарічна 1В", як кредитора виникло право вимоги до ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" в розмірі 3 351, 39 грн., яке не погашено останнім, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 3 351, 39 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати позивач просить суд стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 99, 48 грн за період з 13.03.2020 року по 09.03.2021 року та інфляційні збитки в розмірі 216, 47 грн нараховані за період березень 2020- січень 2021 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд погоджується з нарахуванням інфляційних втрат в розмірі 216, 47 грн, вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та з урахуванням допущених помилок у визначенні бази нарахування, початку періоду прострочення грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині у розмірі 97, 85 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen . ), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. ), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1-Б" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21, оф. 501; ідентифікаційний код 39639958) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1-Б" (02132, м. Київ, вул. Зарічна 1-Б; ідентифікаційний код 41777245) суму основного боргу у розмірі 3 351 (три тисячі триста п`ятдесят одну) грн 39 коп, 3 % річних у розмірі 97 (дев`яносто сім) грн 85 коп та інфляційні втрати у розмірі 216 (двісті шістнадцять) грн 47 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн 99 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 09.06.2022.

Суддя М.Є.Літвінова