ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" червня 2022 р. м. Черкаси справа № 925/534/22

Суддя Господарського суду Черкаської області Чевгуз О.В., без повідомлення учасників справи, розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «МЕТАЛ ІНВЕСТ» від 16 червня 2022 року про забезпечення позову -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «МЕТАЛ ІНВЕСТ» (18000, м. Черкаси, просп. Хіміків, 74, ідентифікаційний код 36584037) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до приватного акціонерного товариства «АВДІЇВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» (86060, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Маяковського, будинок 94, ідентифікаційний код 00130636,) про стягнення заборгованості за договором № 02/02-18 про надання послуг від 06.02.2018 - 2 600 599, 81 грн основного боргу, 187 955,68 грн неустойки, 246 103,39 грн інфляційне збільшення боргу, 235 122,72 грн - 25% річних, судові витрати.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій останній просить суд накласти арешт на всі поточні банківські рахунки, що належать Приватному акціонерному товариству «АВДІЇВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» (ідентифікаційний код 00130636, місцезнаходження: 86060, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Маяковського, буд. 94,), у межах суми заявлених позовних вимог, а саме 3 269 781,60 гривень, за винятком рахунків для виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів та платежів, передбачених законодавством України.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що тривале порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг дає обґрунтовані підстави вважати, що у відповідача відсутні наміри погасити заборгованість за Договором № 02/02-18 про надання послуг від 06.02.2018, що свідчить про те, що вжиття відповідного заходу забезпечення позову є необхідним для уникнення ускладнення виконання рішення суду в даній справі.

Крім того, про необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову свідчить і наступне.

ПрАТ «АВДІЇВСЬКИЙ ЗАВОД МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» виступав та виступає в якості відповідача (боржника) з підстав невиконання ним своїх грошових зобов`язань перед контрагентами. На сьогодні такими справами для прикладу є: 1) справа № 905/1762/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укравтологістика» до відповідача про стягнення 1 717 127,89 грн; 2) справа № 905/1118/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інтеграл Експрес Плюс до відповідача про стягнення основного боргу 241 800,00 грн, 3 % річних 1505,33 грн, пеня 7013,16 грн та відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 3754,75 грн; 3) справа № 905/1418/21 за позовом ТОВ «Інтеграл Експрес» до відповідача про стягнення основного боргу на суму 135 600,00 грн, пеню в розмірі 9883,40 грн 3 % річних у розмірі 2200,42 грн інфляційні втрати в розмірі 8268,36 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2339,30 грн.; 4) справа № 905/886/21 за позовом ТОВ «Агротранс і Ко» () до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 224 500 грн; 5) справа № 242/719/22 про стягнення заборгованості по зарплаті; 6) справа № 242/672/22 про стягнення заборгованості по зарплаті.

Позивач стверджує, що відповідає має нестабільний майновий стан, що пов`язано з великою кількістю заборгованостей за грошовими зобов`язаннями. Крім того, відповідач має відкриті виконавчі провадження відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України, а також внесений до Єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «МЕТАЛ ІНВЕСТ», судом враховано наступне:

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №16 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Таким чином, обраний заявником захід забезпечення позову має забезпечити можливість виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/48318, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічної позиція Верховного Суду викладена у постанові від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінивши доводи заявника, зазначені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову, господарський суд вважає ці доводи не достатньо обґрунтованими через відсутність підтверджених доказами фактичних обставин вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження, зменшення за кількістю або погіршення за якістю, зникнення тощо його майна.

Отже, наведені у заяві про забезпечення позову підстави не є достатніми для задоволення вказаної заяви. З огляду на предмет позову, забезпечення якого вимагає позивач, невжиття обраного ним заходу забезпечення позову не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «МЕТАЛ ІНВЕСТ» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 ГПК України, та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 255-257 ГПК України.

Суддя О.В. Чевгуз