ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3454/21

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Тимошенко Д.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом

Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шолом Алейхема, буд. 38-А) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14, код 39817550)

до

селянського (фермерського) господарства «Ранкова Зоря» (08670, Київська обл., Обухівський район, с. Тростинка, код 31147721)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

державне підприємство «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» (08662, Київська обл., Васильківський р-н, селище міського типу Гребінки, вулиця Білоцерківська, будинок 24, 00497681)

про витребування майна із незаконного володіння

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Лук`янчук А.В.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Бонтлаб В.В.;

23.11.2021 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури (далі прокурор/прокуратура) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі Держгеокадастр/позивач) до селянського (фермерського) господарства «Ранкова Зоря» (далі СФГ «Ранкова Зоря»/відповідач) про витребування із незаконного володіння селянського (фермерського) господарства «Ранкова Зоря» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:0014 площею 5 га, :02:005:0015 площею 4,4349 га, :02:012:0010 площею 8,7209 га, :02:012:0009 площею 10 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Гребінківської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що право приватної власності на спірні земельні ділянки набуто із порушенням ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, без вилучення із земель постійного користування державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2021 позовну заяву Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/3454/21 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.01.2022. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, суд залучив державне підприємство «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» (далі ДП «ДГ «Саливонківське»/третя особа).

На адресу суду 13.12.2021 від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову.

Підготовче засідання у справі неодноразово судом відкладалося та остаточно ухвалою суду від 02.02.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті на 23.02.2022

Остаточно ухвалою суду від 15.04.2022 судове засідання було призначено на 18.05.2022.

В судове засідання 18.05.2022 з`явився прокурор, який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник третьої особи, що приймав участь у справі в режимі відеоконференції також позовні вимоги підтримав. Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явилися, при цьому про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися судом належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач в перебігу розгляду справи процесуальним правом на подання відзиву не скористався, хоча щодо розгляду справи повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Агро Карлос» від 28.12.2017 ОСОБА_1 передав у власність ТОВ «Агро Карлос» майновий вклад для оплати своєї частки в статутному капіталі товариства з подальшою передачею цього майна на баланс ТОВ «Агро Карлос», а саме земельну ділянку із кадастровим номером :02:012:0001, загальною площею 18,7209 га, яка розташована на території Гребінківської сільської ради Васильківського району Київської області, вартістю 3285518,00 гривень.

Також, згідно акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Агро Карлос» від 28.12.2017 ОСОБА_2 передав у власність ТОВ «Агро Карлос» майновий вклад для оплати своєї частки в статутному капіталі товариства з подальшою передачею цього майна на баланс ТОВ «Агро Карлос», а саме земельну ділянку із кадастровим номером :02:005:0012, загальною площею 9,4349 га, яка розташована на території Гребінківської сільської ради Васильківського району Київської області вартістю 1655825,00 гривень.

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0001, площею 18,7209 га, посвідчувалось державним актом серії ЯЖ № 236325, виданого Васильківським райвідділом земельних ресурсів 25.08.2005. А право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0012, площею 9,4349 га, посвідчувалось державним актом серії ЯЖ № 293685, виданого Васильківським райвідділом земельних ресурсів 30.03.2007.

На підставі заяв, які посвідчені приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. №№ 1826 від 17.08.2020, ТОВ «Агро Карлос» здійснено поділ земельної ділянки :02:005:0012 загальною площею 9,4349 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0014 площею 5,00 га та земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0015 площею 4,4349 га, та поділ земельної ділянки :02:012:0001 загальною площею 18,7209 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на земельну ділянку з кадастровим номером:02:012:0009 площею 10,00 га та земельну ділянку :02:012:0010 площею 8,7209 га.

Надалі, на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 19.11.2020, посвідчених приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. зареєстрованих в реєстрі за №№ 2696, 2706, 2698, 2702, товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Карлос» відчужено право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:0014, :02:005:0015, :02:012:0009, :02:012:0010 на користь селянського (фермерським) господарством «Ранкова Зоря», про що приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні відомості.

Так, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 11.10.2021, СФГ «Ранкова Зоря» є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:005:0014 площею 5,0 га, :02:005:0015 площею 4,4349 га, :02:012:0009 площею 10 га, :02:012:0010 площею 8,7209 га.

Разом з тим, у відповідності до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 002731-230, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею 29.03.2000 за № 19, Дослідному господарству Інституту цукрових буряків УААН «Саливонківське», яке згодом перейменовано в ДП «ДГ «Саливонківське», було надано у постійне користування 440,9 га землі в межах згідно з планом землекористування.

Листом від 31.12.2020 № 360 ДП «ДГ «Саливонківське» повідомило, що у відповідності до державних актів від 29.03.2000 І-КВ №№ 002734-233, 002731-230, 002733-232, 002732-231 господарство має в постійному користуванні 2999,9 га землі. Відповідно до постанови НААН від 26.04.2012 (протокол № 5) було вилучення земельної ділянки із землекористування ДП «ДГ «Саливонківське» ІБК і ЦБ НААН та передачу її в постійне користування Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН 75,3 га (рілля). У цьому ж листі третя особа повідомила, що зі сторони господарства згода на вилучення земель із кадастровими номерами: :02:012:0001, площею 18,72 га та :02:005:0012, площею 9,43 га не надавалась.

За змістом листа Держгеокадастру від 04.08.2021 № 10-10-0.410-9154/2-21 останнім повідомлено, що за результатом перевірки щодо дотримання органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування земельних ділянок розташованих на території Гребінківської селищної ради Гребінківської територіальної громади Білоцерківського району Київської області встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:0014, :02:005:0015, :02:012:0009, :02:012:0010 розташовані на території Гребінківської селищної ради Гребінківської територіальної громади Білоцерківського району Київської області входять до складу земельних ділянок, які надані та належать на праві постійного користування ДП ДГ «Саливонківське» ІБКІЦБ НААН.

Підставою звернення до суду із розглядуваним позовом, як зазначив прокурор, стало те, що Білоцерківською окружною прокуратурою за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 від 19.05.2021 встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення у приватну власність земельних ділянок за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» на території Гребінківської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номерами: :02:005:0014 площею 5 га, :02:005:0015 площею 4,4349 га, :02:012:0010 площею 8,7209 га, :02:012:0009 площею 10 га.

Прокурор стверджує, що вказані земельні ділянки розташовані на території Гребінківської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області входять до складу земельних ділянок, які надані та на підставі державного акту на право постійного користування землею серії КВ № 002731-230 належать Державному підприємству «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, водночас рішення щодо припинення права постійного користування або вилучення вказаних земельних ділянок останнім не приймалось.

З огляду на те, що право приватної власності на спірні земельні ділянки СФГ «Ранкова Зоря» набуто з порушенням ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, без вилучення із земель постійного користування Державного підприємства «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, то прокурор просить суд витребувати з незаконного володіння СФГ «Ранкова Зоря» на користь держави в особі Головного управління держгеокадастру Київської області земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:0014 площею 5 га, :02:005:0015 площею 4,4349 га, :02:012:0010 площею 8,7209 га, :02:012:0009 площею 10 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Гребінківської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Положення ст. ст. 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Судом встановлено, що у відповідності до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 002731-230, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею 29.03.2000 за № 19, Дослідному господарству Інституту цукрових буряків УААН «Саливонківське», яке згодом перейменовано в ДП «ДГ «Саливонківське», було надано у постійне користування 440,9 га землі в межах згідно з планом землекористування.

За інформацією Держгеокадастру вказаної у листі від 04.08.2021 № 10-10-0.410-9154/2-21 спірні земельні ділянки утворені внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:012:0001 площею 18,7209 га та земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0012 площею 9,4349 га. Водночас, за результатом перевірки щодо дотримання органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування земельних ділянок розташованих на території Гребінківської селищної ради Гребінківської територіальної громади Білоцерківського району Київської області встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:0014, :02:005:0015, :02:012:0009, :02:012:0010 входять до складу земельних ділянок, які надані та належать на праві постійного користування ДП ДГ «Саливонківське» ІБКІЦБ НААН.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки (ч. 3). Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації (ч. 4).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що розпорядження земельною ділянкою, а саме надання її у користування іншій особі за наявності чинного права користування, можливо лише після припинення права такого користування останнім у встановленому порядку.

Суд зазначає, що Державний акт серії І-КВ № 002731-230, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею 29.03.2000 за № 19, як правовстановлюючий документ підтверджує належність державному підприємству «Дослідне господарство «Саливонківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України», права постійного користування земельною ділянкою площею 440,9 га.

Водночас, згідно листа від 31.12.2020 № 360 ДП «ДГ «Саливонківське» повідомило, що у відповідності до державних актів від 29.03.2000 І-КВ №№ 002734-233, 002731-230, 002733-232, 002732-231 господарство має в постійному користуванні 2999,9 га землі. У цьому ж листі третя особа повідомила, що зі сторони господарства згода на вилучення земель із кадастровими номерами: :02:012:0001 площею 18,72 га та :02:005:0012 площею 9,43 га не надавалась.

Крім того, листом від 01.11.2021 № 10-10-0.331-12406/2-21 Держгеокадастр повідомив Прокуратуру про те, що згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, станом на 31.12.2012, записи про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0012, площею 9,4349 га, серії ЯЖ № 293685 від 30.03.2007 на ім`я ОСОБА_2 та на земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0001, площею 18,7209 га, серії ЯЖ № 236325 від 25.08.2005 на ім`я ОСОБА_1 відсутні.

Зважаючи на викладене вище та враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази припинення права ДП «ДГ «Саливонківське» постійного користування земельною ділянкою загальною площею 440,9 га або докази надання згоди на вилучення спірних земельних ділянок, які входять до складу земель, що перебувають у постійному користуванні третьої особи, суд дійшов висновку, що право приватної власності СФГ «Ранкова Зоря» на спірні земельні ділянки набуто всупереч приписам статті 116 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За змістом ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, за змістом наведених норм законодавства передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не в особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна останньому набувачу.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то обставини, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, у тому числі не з його волі, перебування його в натурі у відповідача тощо. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Вказаний спосіб захисту орієнтований на захист безпосередньо права власності і не пов`язаний з будь-якими конкретними зобов`язаннями між власником і порушником.

Як вже встановлено судом спірні земельні ділянки СФГ «Ранкова Зоря» набуто з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки згоди на вилучення спірних земельних ділянок з постійного користування ДП «ДГ «Саливонківське» не надавало.

Згідно наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:005:0014 площею 5,0 га, :02:005:0015 площею 4,4349 га, :02:012:0009 площею 10 га, :02:012:0010 площею 8,7209 га станом на 11.10.2021 є СФГ «Ранкова Зоря».

Вказане дає суду підстави дійти висновку, що спірні земельні ділянки вибули з державної власності без достатньої правової підстави, поза волею належного розпорядника землі.

Необхідно також зауважити, що власник майна, з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19.

Оскільки набуття СФГ «Ранкова Зоря» у власність спірних земельних ділянок відбулось з порушенням вимог ст. ст. 328, 330 Цивільного кодексу України, ст. 116 Земельного кодексу України, то земельні ділянки підлягають витребуванню у СФГ «Ранкова Зоря» на користь держави в особі позивача, як центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо підстав представництва прокурором держави у суді в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

Отже відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновків про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Звертаючись з розглядуваним позовом до суду прокурор зазначив, що Держгеокадастром, за наявності факту порушення інтересів держави, своєчасних заходів щодо повернення спірних земельних ділянок, які вибули із власності держави незаконно, по даний час не вжито, що стало підставою для звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі Держгеокадастру, як органу уповноваженого розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення.

Листом від 05.11.2021 № 10-10-0.6-12636/2-21 Держгеокадастр повідомив прокуратуру про те, що відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 21.05.2021 № 248, посадові особи управління, в межах своїх повноважень, мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Тобто, у Головного управління відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про витребування земельних ділянок з незаконного володіння на користь держави.

Враховуючи, що відповідне обґрунтування підставності здійснення представництва інтересів держави прокурором визначено в позові, яке судом визнано обґрунтованим, та яке цілком узгоджується із вимогами, що ставляться до питань представництва прокурором інтересів держави, суд виходить із того, що звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З урахуванням встановлених судом обставин, та оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, суд відносить на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області задовольнити.

2. Витребувати із незаконного володіння селянського (фермерського) господарства «Ранкова Зоря» (08670, Київська обл., Обухівський район, с. Тростинка, код 31147721) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14, код 39817550) земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:0014 площею 5 га, :02:005:0015 площею 4,4349 га, :02:012:0010 площею 8,7209 га, :02:012:0009 площею 10 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Гребінківської селищної територіальної громади Білоцерківського району Київської області.

3. Стягнути з селянського (фермерського) господарства «Ранкова Зоря» (08670, Київська обл., Обухівський район, с. Тростинка, код 31147721) на користь Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки 27/2, код 02909996) 2393,81 гривень судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.06.2022.

Суддя Р.М. Колесник