ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" червня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/351/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Н. Церковної, розглянувши матеріали позовної заяви № 52/1-615 ВИХ-22 від 13.06.2022 року за позовом Керівника Вараської окружної прокуратури (34400, м. Вараш, вул. мкрн Будівельників, 1, м. ) в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Рівненської області(34300, смт. Володимирець, вул. Соборна, 39 ) та КНП "Володимирецька багатопрофільна лікарня" Володимирецької селищної ради (34300, смт. Володимирець, вул. Грушевського, 39 ) до Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖІСІЕМ ГРУП" ( 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Фастівська, 23, ) про стягнення в сумі 19 000, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року до Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Рівненської області та КНП "Володимирецька багатопрофільна лікарня" Володимирецької селищної ради до Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖІСІЕМ ГРУП" про стягнення в сумі 19 000,00 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності направлення позовної заяви до Господарського суду Київської області, з огляду на таке.

За правилами ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, а також згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи, місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІСІЕМ ГРУП" () є: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Фастівська, 23.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Оскільки предметом позову у даному спорі є вимога саме про визнання додаткових угод (якими встановлено ціну поставки, а не місце постачання) стягнення з відповідача безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами. Більше того, як вбачається із змісту позовної заяви, спір не пов`язаний з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про фактичне виконання зобов`язань за Договором. Тобто, зобов`язання про порушення яких стверджує позивач не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що керівник Вараської окружної прокуратури, скориставшись своїм правом на пред`явлення позову, не дотримався правил визначення підсудності, передбачених ГПК України.

За приписами Глави 2 "Юрисдикція" Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними і суб`єктними ознаками та за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст. 30 ГПК України).

Враховуючи, що даний позов не відноситься до категорії позовів у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці (ч. 5 ст. 29 ГПК України), а також враховуючи те, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача є ( 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Фастівська, 23, ), суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів позовної заяви з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Київської області.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 9 ст. 176 ГПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 27, 29-31, 232-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати позовну заяву Керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Рівненської області та КНП "Володимирецька багатопрофільна лікарня" Володимирецької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІСІЕМ ГРУП" про стягнення в сумі 19 000, 00 грн до Господарського суду Київської області (вулиця Симона Петлюри, 16, Київ, 01000).

2. Копію даної ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 16.06.2022 року та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Н.ЦЕРКОВНА