ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Черкаси справа № 925/329/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Кредитної спілки "Добросвіт" до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод в користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Кредитна спілка "Добросвіт" звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі-відповідач) про усунення перешкод в користуванні об`єктом нерухомого майна, а саме квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття накладених постановою № 18133669 від 18.08.2016 року (номер запису про обтяження № 25767572 від 07.09.2010 року) та постановою б/н від 21.04.2010 року (номер запису про обтяження № 25767729 від 21.04.2010 року) арештів та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований тим, що в межах виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ОСОБА_1 , накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку позивач отримав згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.06.2015 року у справі № 695/209/15-ц, наявність арештів на квартиру порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном та стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.04.2022 року позовну заяву, після усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 21.04.2022 року, прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/329/22 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.05.2022 року.

Ухвалою суду від 19.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі №925/329/22, призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2022 року.

В судове засідання 02.06.2022 року сторони явку своїх представників не забезпечили. Позивач в особі голови правління подав суду 02.06.2022 року заяву (вх. № 5893/22, а.с. 26), в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без участі їх представника. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 16,27) причини неявки не повідомив.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.06.2015 року у справі №695/209/15-ц позов Кредитної спілки «Добросвіт» до ОСОБА_1 задоволено повністю, звернено стягнення на предмет іпотеки: квартиру однокімнатну у цегляному будинку, загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., кухня окрема, площею 6,0 кв.м., ванна кімната, площею 2,6 кв.м., комора, площею 1,0 кв.м., коридор, площею 4,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 295900 грн., власником якої є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу за реєстровим № 3483, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №00256 від 03.09.2008 року в сумі 531690 грн. 46 коп. шляхом визнання за Кредитною спілкою "Добробут" права власності на вищевказану квартиру; припинено право власності ОСОБА_1 на вказану однокімнатну квартиру; визнано за Кредитною спілкою "Добросвіт" право власності на вказану однокімнатну квартиру. Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.06.2015 року у справі №695/209/15-ц набрало законної сили 05.08.2015 року.

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 121027205 від 18.04.2018 року (а.с. 6) щодо об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 в актуальній інформації про право власності містить запис про право власності № 25767462 про належність майна Кредитній спілці "Добросвіт" внесений державним реєстратором Носок Л.М. на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.06.2015 року у справі № 695/209/15-ц.

Із інформаційної довідки № 250082698 від 26.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7-8) вбачається, що в актуальній інформації про право власності наявний запис про право власності № 25767462 про належність вказаного майна на праві приватної власності Кредитній спілці "Добросвіт" внесений 16.04.2018 року державним реєстратором Кумаренко Л.М. на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.06.2015 року у справі № 695/209/15-ц;

також актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження містить номер запису 25767729 внесений 21.04.2010 року державним реєстратором Кумаренко Л.М. на підставі постанови Золотоніського ВДВС б/н від 21.04.2010 року, про арешт всього нерухомого майна, особою, майно/права якої обтяжуються є ОСОБА_2 ;

також наявний в актуальній інформації про державну реєстрацію обтяження номер запису 25767572 внесений 07.09.2010 року державним реєстратором Кумаренко Л.М. на підставі постанови заступника начальника Золотоніського МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області № 18133669 від 18.08.2016 року про звільнення майна з-під арешту, вид обтяження припинення арешту.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, про що зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадженні № 24564887 від 25.02.2021 року винесену державним виконавцем Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.9).

З метою вільного розпорядження своїм майном, а саме - квартирою АДРЕСА_1 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Отже, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача про усунення перешкод у його розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом накладення арештів Золотоніським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) постановою №18133669 від 18.08.2016 (номер запису про обтяження №25767572 від 07.09.2010 року) та постановою б/н від 21.04.2010 року (номер запису про обтяження №25767729 від 21.04.2010 року). Позивач звернувся до господарського суду для захисту свого речового права у визначений ним спосіб.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п. 4 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», що кореспондується з ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України, іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Приписами ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 386 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст. 328 ЦК України встановлена презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Згідно із частинами 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11.09.1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно (п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна").

Із матеріалів справи вбачаться, що з 16.04.2018 року право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 32,1 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровано за Кредитною спілкою «Добросвіт» в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_1 за іпотечним договором №00256 від 03.09.2008 року, укладеного на виконання кредитного договору № 00256 від 03.09.2008 року та невиконаними зобов`язаннями ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.06.2015 року у справі №695/209/15-ц, яке набрало законної сили 05.08.2015 року.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили (правовий висновок колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду в ухвалі від 26.03.2019 року у справі № 910/13862/15).

Наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження № 25767572 від 07.09.2010 року внесений на підставі постанови №18133669 від 18.08.2016 року та №25767729 від 21.04.2010 року внесений на підставі постанови б/н від 21.04.2010 винесені Золотоніським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо однокімнатної квартири АДРЕСА_3 на момент розгляду справи не зняті та унеможливлюють розпорядження вказаним майном власником.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, суд вважає, що накладені на майно скаржника обтяження, перешкоджають здійсненню останнім у повному обсязі реалізації права власності на це майно, тому заявлені у позові вимоги про зняття арешту з квартири однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , вилучення з Державного реєстру записів № 25767572 від 07.09.2010 року та №25767729 від 21.04.2010 року про обтяження цього майна суд визнає обґрунтованими, доказаними і такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про обґрунтованість і доказаність позовних вимог, тому позов з зазначених у ньому підстав задовольняє.

На підставі п. 4 ч. 5 ст. 129 ГПК України, понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з майна Кредитної спілки «Добросвіт», а саме, однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , накладений постановою №18133669 від 18.08.2016 року, постановою б/н від 21.04.2010 року та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяжень такого майна шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів обтяження: № 25767572 вчиненого 07.09.2010 року, №25767729 вчиненого 21.04.2010 року.

Стягнути з Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , місцезнаходження: 19702, Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Гагаріна, буд. 3а на користь Кредитної спілки «Добросвіт», , місцезнаходження: 18031, м. Черкаси, вул. Надпільна, буд.55 2481 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.06.2022 року.

Суддя В.М. Грачов