ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19 травня 2022 рокуСправа № 921/527/21
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредиторських грошових вимог відносно боржника ОСОБА_1 (вх. №25 від 04.01.2022)

у справі №921/527/21

за заявою боржника ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства

За участю учасників судового процесу:

від заявника: Деркач О.Р., адвокат (брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції)

від боржника: Півторак В.М., адвокат.

Учасникам судового процесу оголошено склад суду.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд", відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Для розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку використовуються засоби для здійснення фіксації судового процесу в режимі відеоконференц-прийому "EASYCON".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених статтями 35-37 Господарського процесуального кодексу України не надходило.

У судовому засіданні 19.05.2022 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Встановив:

12 серпня 2021 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2021 для розгляду справи №921/527/21 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 31.08.2021 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, прийнято до розгляду та підготовче засідання призначено на 14.09.2021.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.09.2021 відкрито провадження у справі №921/527/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Микитіва О.І. та призначено попереднє судове засідання на 11.11.2021, яке протокольними ухвалами відкладено на 25.11.2021, на 09.12.2021 та на 27.01.2022.

З метою виявлення усіх кредиторів, відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, 14.09.2021 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1

04.01.2022 Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про визнання кредиторських грошових вимог до боржника ОСОБА_1 в сумі 1 521 752,51 грн та 4540,00 грн судового збору (вх. №25).

Ухвалою суду від 17.02.2022 прийнято заяву (вх. №25 від 04.01.2022) АТ КБ "ПриватБанк" про визнання кредиторських грошових вимог відносно боржника ОСОБА_1 у справі №921/527/21 до розгляду та призначено судове засідання на 01.03.2022.

Ухвалою суду від 01.03.2022 розгляд заяви АТ КБ "ПриватБанк" відкладався на 28.04.2022 з підстав, викладених в ній.

Ухвалою суду від 13.04.2022 заяву представника АТ КБ "ПриватБанк" про участь у судовому засіданні - 28.04.2022 в режимі відеоконференції, задоволено.

Ухвалою суду від 27.04.2022 заяву представника АТ КБ "ПриватБанк" про надання доступу до електронної справи в підсистемі "Електронний суд ", задоволено.

Протокольною ухвалою від 28.04.2022 судове засідання відкладено на 12.05.2022.

Ухвалою суду від 04.05.2022 заяву представника АТ КБ "ПриватБанк" про участь у судовому засіданні - 12.05.2022 в режимі відеоконференції, задоволено.

У судовому засіданні 12.05.2022 оголошено перерву до 19.05.2022, про що зазначено у відповідному протоколі судового засідання.

Ухвалою суду від 17.05.2022 заяву представника АТ КБ "ПриватБанк" про участь у судовому засіданні - 19.05.2022 в режимі відеоконференції, задоволено.

Представник заявника в судове засідання - 19.05.2022 з"явився, підтримав заяву про визнання грошових вимог відносно боржника в повному обсязі з врахуванням додаткових поясненнях (вх. №3133 від 19.05.2022), в яких вказує, що вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 є частково забезпеченими в межах погодженої сторонами вартості предмета іпотеки в сумі 202 000,00 грн, а в іншій частині є незабезпеченими.

Представник боржника в судове засідання - 19.05.2022 з"явився, не заперечив щодо включення грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" до Реєстру вимог кредиторів.

Керуючий реструктуризацією Микитів О.І. в судове засідання - 19.05.2022 не з"явився. Однак розглянуто кредиторські грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк", визнано вимоги повністю у заявленій сумі, що підтверджується повідомленням про результати розгляду кредиторських грошових вимог .

Розглянувши заяву про визнання кредиторських грошових вимог та матеріали справи, судом встановлено наступне:

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (стаття 45 Кодексу України з процедур банкрутства) .

Частиною 1 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Судом встановлено, що заява АТ КБ "Приватбанк" подана з пропуском встановленого законом строку.

Частиною 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Так, 04.01.2022 Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про визнання кредиторських грошових вимог до боржника ОСОБА_1 в сумі 1 521 752,51 грн та 4540,00 грн судового збору (вх. №25).

Із заяви вбачається, що 19.05.2008 між Акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" (як, Банком ) та ОСОБА_1 (як, Позичальником) укладено кредитний договір №TEK0GA000000034, відповідно до умов якого Банк зобов"язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок зазначений в п.8.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 8 Договору (п.1.1 Договору).

Кредит надається в обмін на зобов"язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки ( п.1.2 Договору).

Згідно п.1.3 Договору, забезпечення виконання Позичальником зобов"язань за даним Договором зазначено в п.8.3 змінної частини Договору, а також всі інші види іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов"язань за даним Договором.

Банк зобов"язався надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.8.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов , передбачених п.2.2.7 даного Договору (п.2.1 Договору).

Пунктом 2.2 Договору , Позичальник зобов"язався використати кредит на цілі, зазначені в п.8.1 даного Договору. Сплатити відсотки за користування кредитом, відповідно до п.8.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.8.1 та п.2.3.3 цього договору.

Розділом 3 Договору , сторонами визначено порядок розрахунків.

Пунктами 8.1, 8.2, 8.3 та 8.4 Договору, передбачено, що Банк зобов"язався надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 19.05.2008 по 19.05.2018 у розмірі 18 475,00 дол. США.

Періодом сплати вважати період з 19 по 24 число кожного місяця.

Позичальник зобов"язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п.8.1. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 Договору.

Кредит надається в обмін на зобов"язання Позичальника на повернення кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки.

Забезпеченням виконання Позичальником зобов"язань за даним Договором виступає іпотека будинку, загальною площею 224,20 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

При порушенні Позичальником зобов"язань із погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки , але не менше 1 гривні.

Даний Кредитний договір підписаний сторонами.

Також, між Акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" (як, Банком ) та ОСОБА_1 (як, Позичальником) укладено та підписано додаток №1 "Загальна вартість кредиту" та додаток №2 "Графік погашення кредиту" до кредитного договору №TEK0GA000000034.

12.06.2013 між Акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" (як, Банком ) та ОСОБА_1 (як, Позичальником) укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №TEK0GA000000034 від 19.05.2008, якою внесено зміни, в тому числі пункт 8.1 Договору викладено в іншій редакції .

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Як визначено статтею 1049 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц стверджує, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як слідує з матеріалів заяви, на виконання умов Кредитного договору АТ КБ "ПриватБанк" надано, а ОСОБА_1 отримано кредит, що підтверджується банківськими виписками.

Проте, ОСОБА_1 припинив здійснювати повернення наданих АТ КБ "ПриватБанк" кредитних коштів.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Всупереч умов Кредитного договору Боржником - ОСОБА_2 порушено Графік платежів, у зв"язку з чим виникла заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк", з яких 343 868,33 грн - заборгованість за кредитом, 122 817,19 грн заборгованість за процентами, 32 425,59 грн - заборгованість з комісії.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 стаття 550 Цивільного кодексу України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються з приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки.

Так, матеріалами заяви підтверджено порушення Позичальником строків оплати кредиту, у зв`язку з чим Банком нараховано пеню у розмірі 1 022 641,40 грн відповідно до умов Кредитного договору.

Враховуючи викладене та перевіривши розрахунок АТ КБ "ПриватБанк" щодо заборгованості по Кредитному договору, суд вважає вірно обрахованою, обґрунтованою та підтвердженою належними доказами є заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ "ПриватБанк" за кредитом у розмірі 1 521 752,51 грн, з яких 343 868,33 грн - заборгованість за кредитом, 122 817,19 грн заборгованість за процентами, 32 425,59 грн - заборгованість з комісії та 1 022 641,40 грн заборгованість з пені.

Отже, станом на дату подання заяви з грошовими вимогами АТ КБ "ПриватБанк" відносно боржника ОСОБА_1 сума заборгованості становить 1 521 752,51 грн.

Грошові вимоги, зазначені в заяві є повністю неоплаченими боржником, у зв`язку з фактичною неплатоспроможністю.

Боржник визнає наявну заборгованість.

Також, керуючим реструктуризацією розглянуто кредиторські грошові вимоги АТ КБ "ПритваБанк", визнано вимоги повністю у заявленій сумі, що підтверджується повідомленням про результати розгляду кредиторських грошових вимог.

Зазначені вимоги в сумі 1 319 752,51 грн є конкурсними.

З огляду на обґрунтованість вимог АТ "ПриватБанк" вказаних у заяві, яка подана до суду, відповідно до приписів ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання АТ КБ "ПриватБанк" кредитором, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, оскільки заява про визнання кредиторських вимог подана після спливу строку на її подання.

Відповідно до частини 4 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості, зокрема у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами та у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Отже, враховуючи викладене, кредиторські грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" відносно боржника ОСОБА_1 в частині, а саме в сумі 1 319 752,51 грн є обґрунтованими, підлягають визнанню в цій частині та внесенню до Реєстру вимог кредиторів відповідно до частини 4 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства в наступній черговості: черговість задоволення грошових вимог кредитора в сумі 297 111,11 грн (заборгованість) - друга, в сумі 1 022 641,40 грн (пеня) - третя.

Щодо кредиторських грошових вимог у розмірі 202 000,00 грн, суд зазначає таке.

За змістом статті 1 КУзПБ забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Згідно статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Як визначено статтею 574 Цивільного кодексу України , застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Статтею 575 Цивільного кодексу України передбачено, що Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення ( стаття 576 Цивільного кодексу України).

Так, 20.05.2008 між ОСОБА_1 , як Іпотекодавець та ЗАТ "КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є АТ "КБ "Приватбанк"), як Іпотекодержатель укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2182, відповідно умов якого, предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна - житловий будинок з надвірними побудовими і спорудами, загальною площею 224,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки), в забезпечення виконання зобов"язань Іпотекодавця перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконання Іпотекодавцем зобов"язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця . За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов"язань Іпотекодавця - ОСОБА_1 за кредитним договором №TEK0GA000000034 від 19.05.2008, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем. Цільове призначення предмету іпотеки жила нерухомість. Вартість предмета іпотеки складає 202 000,00 грн ( п.1. п.2, п. 35 Договору)

Законом України "Про заставу " визначаються основні положення про заставу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" , застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Предметом застави можуть бути майно та майнові права, а також майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення (стаття 4 Закону України "Про заставу").

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 583 Цивільного кодексу України вказано, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Відповідні положення наведено також у частині 2 статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель), та статті 1 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Чинний ЦК України та Закон України "Про заставу" не містять визначення поняття майнового поручителя. Зміст такого поняття розкриває стаття 1 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи боржника.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (частина третя статті 3 Закону України "Про заставу").

Право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Аналогічні положення також передбачено частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку", в яких зазначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (частина 2 статті 589 Цивільного кодексу України).

Аналогічне положення містить стаття 19 Закону України "Про заставу".

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У разі реалізації предмета застави (іпотеки) у зв`язку зі зверненням на нього стягнення заставодаводержателем (іпотекодержателем) відповідне забезпечувальне зобов`язання припиняється (абзац 5 статті 28 Закону України "Про заставу", абзац 3 частини 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку").

Отже, за наведеними вище положеннями законодавства заставодержатель (іпотекодержатель) має право задовольнити всі свої забезпечені заставою вимоги до боржника за рахунок майнового поручителя у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом). Виражений у грошовій формі розмір зобов`язання майнового поручителя визначається виходячи із дійсних на відповідний момент зобов`язань боржника (позичальника), які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору. Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

У справі про банкрутство кінцева вартість заставного (іпотечного) майна для цілей проведення розрахунків із забезпеченим кредитором формується в момент його реалізації за наслідком якої з дотриманням вимог КУзПБ застава (іпотека) припиняється, а вимоги забезпеченого кредитора вважаються погашеними.

Тлумачення абзацу третього частини 2 статті 45 КУзПБ у взаємозв`язку з положеннями статей 572, 575, 589 ЦК України, статей 7, 11, 17, 18 Закону України "Про іпотеку" та статей 12, 19, 28 Закону України "Про заставу" свідчить, що вимоги забезпеченого кредитора, якщо інше не обумовлено договором застави (іпотеки) та немає заяви такого кредитора про повну чи часткову відмову від забезпечення, до майнового поручителя, який не є боржником в основному зобов`язанні, є забезпеченими в цілому незалежно від облікової оцінки заставного (іпотечного) майна визначеної сторонами в договорі застави (іпотеки).

Кінцева вартість заставного (іпотечного) майна для цілей проведення розрахунків із забезпеченим кредитором формується в момент його реалізації.

Застава (іпотека) припиняється, а вимоги забезпеченого кредитора вважаються погашеними у разі реалізації предмета застави (іпотеки) з дотриманням вимог КУзПБ.

Правовий висновок викладено Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 04.02.2021 у справі №904/1360/19.

Як визначено статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Судом встановлено та як слідує із заяви, відповідно до вимог статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, заявник вказує в додаткових поясненнях (вх. №3133 від 19.05.2022, що вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 є частково забезпеченими в межах погодженої сторонами вартості предмета іпотеки в сумі 202 000,00 грн, а в іншій частині є незабезпеченими.

Отже, зазначені вимоги у розмірі 202 000,00 грн є забезпеченні Договором іпотеки.

З огляду на обґрунтованість вимог АТ КБ "ПриватБанк" вказаних у заяві, яка подана до суду відповідно до приписів ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання АТ "ПриватБанк" як забезпеченого кредитора у розмірі 202 000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, з врахуванням правових висновків Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, суд вирішив визнати грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 202 000,00 грн - окремо внести до реєстру грошові вимоги Акціонерного товариства КБ "ПриватБанк", що забезпечені іпотекою.

Окремо внести до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави відповідно до договору застави та державних реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна.

Частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, витрати на оплату судового збору в сумі 4540,00 грн сплачені платіжним дорученням №PROM8BJF0Z від 18.10.2021 та зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, згідно виписки Господарського суду Тернопільської області, покладаються на боржника та відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів (перша черга).

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 233, 234, 235 ГПК України, Господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредиторських грошових вимог відносно боржника ОСОБА_1 (вх. №25 від 04.01.2022) у справі №921/527/21, задовольнити.

2. Визнати кредиторські грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відносно боржника ОСОБА_1 в сумі 1 319 752,51 грн та включити їх в Реєстр вимог кредиторів.

Черговість задоволення грошових вимог кредитора:

в сумі 297 111,11 грн (заборгованість) - друга;

в сумі 1 022 641,40 грн (пеня) - третя.

3. Окремо внести до Реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 202 000,00 грн, що забезпеченні іпотекою.

4. Окремо внести до Реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, яке є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки та державних реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна.

5. Витрати на оплату судового збору в розмірі 4 540,00 грн покласти на боржника, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

6. Копію ухвали надіслати рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Кредитору: Акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк", вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ ,

Боржнику: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

Керуючому реструктуризацією: Микитіву О.І. , АДРЕСА_2

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена.

Ухвалу підписано "15" червня 2022 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційні сторінці Господарського суду Тернопільської області - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець