ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2022 Справа № 914/3503/21

За позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського, с. Вістовичі, Самбірський р-н, Львівська область

про стягнення 134 388, 33 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Дзюби М.Р.

Представники сторін:

від позивача: Сало Т.В. - представник

від відповідача: Дацько М.В. представник

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз до Приватного акціонерного товариства Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського про стягнення 134 388, 33 грн.

Ухвалою суду від 25.11.2021 було відкрито провадження у справі № 914/3503/21 за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 13.12.2021.

Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою від 16.05.2022 розгляд справи відкладено на 06.06.2022.

В судове засідання, яке відбулося 06.06.2022, представник позивача з`явився, повідомив про погашення відповідачем заборгованості.

Представник відповідача в судове засідання, яке відбулося 06.06.2022, з`явився, подав клопотання про долучення до матеріалів справи платіжних доручень про повну сплату заборгованості.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 06.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Львівгаз (надалі позивач) звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського (надалі відповідач) про стягнення 134 388, 33 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що згідно договору на розподіл природного газу від 01.01.2016 № 094205BRA6EP016 ним було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу за серпень 2021 року на загальну суму 142 715, 75 грн. Однак, відповідач не оплатив позивачу послуги розподілу природного газу за серпень 2021 року в повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість на загальну суму 132 715, 75 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з цим позовом. Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 1 421, 69 грн та 3 % річних в розмірі 250, 89 грн.

Позиція відповідача.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено платіжні доручення про сплату заборгованості, а саме: від 22.09.2021 № 2007 на суму 1 000, 00 грн, від 05.10.2021 № 2026 на суму 1 000, 00 грн, від 04.05.2022 № 2287 на суму 10 000, 00 грн, від 25.05.2022 № 2319 на суму 120 715, 63 грн та від 03.06.2022 № 2336 на суму 1 673, 33 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (Кодексу ГРМ), договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно пункту 4 глави 3 цього розділу, договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Отже, з моменту укладення між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору.

Як встановлено судом, між сторонами у справі укладено договір розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205BRA6EP016, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), відповідно до умов якого, оператор ГРМ (позивач) зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач (відповідач) зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку визначені цим договором (додаток 1).

Отже, відповідач приєднався до типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (із відповідними змінами та доповненнями).

Згідно з п. 2.1. договору, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до пункту 2.2 договору, обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Згідно з п. 3.1. договору, споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з розподільної системи за умови включення його до реєстру споживачів будь - якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 6.6 договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Пунктом 8.2. договору встановлено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач в порушення умов договору не оплатив позивачу послуги розподілу природного газу за серпень 2021 року в повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача, на думку позивача, виникла заборгованість на загальну суму 132 715, 75 грн. Крім того, звертаючись з відповідною позовною заявою, позивач заявив до стягнення з відповідача пеню за порушення терміну оплати в розмірі 1 421, 69 грн та 3 % річних в розмірі 250, 89 грн.

В ході розгляду справи в господарському суді, представником відповідача до матеріалів справи долучено платіжні доручення про повну сплату заборгованості, з урахуванням нарахованих пені та річних а саме: від 22.09.2021 № 2007 на суму 1 000, 00 грн, від 05.10.2021 № 2026 на суму 1 000, 00 грн, від 04.05.2022 № 2287 на суму 10 000, 00 грн, від 25.05.2022 № 2319 на суму 120 715, 63 грн та від 03.06.2022 № 2336 на суму 1 673, 33 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу, тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Відповідний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/1584/15, від 06.03.2019 у справі №914/130/16.

За даних обставин, в суду наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2 000, 00 грн, оскільки ця сума була сплачена відповідачем ще до подання позивачем позовної заяви до господарського суду (22.11.2021), що підтверджується платіжними дорученнями від 22.09.2021 № 2007 та від 05.10.2021 № 2026.

Щодо решти позовних вимог про стягнення 132 388, 96 грн, суд закриває провадження у справі на підставі п. 2. ч.1 ст. 231 ГПК України - відсутній предмет спору.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення 2 000, 00 грн відмовити.

2. Провадження у справі 914/914/3503/21 в частині стягнення решти суми заборгованості - закрити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 10 червня 2022 року.

Суддя Манюк П.Т.