ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.06.2022м. ДніпроСправа № 904/3526/18
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»» №02-4/06 від 02.06.2022 на бездіяльність державного виконавця Новомосковськом відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні №65061545 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2018 у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ

до Асоціації фермерів "Агрокомплекс", с. Орлівщина, Дніпропетровська область

про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп. та штрафу у розмірі 1214917грн.82коп

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»» звернулось до Асоціації фермерів «Агрокомплекс» з позовом про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 52511грн.22коп. та штрафу у розмірі 1214917грн.82коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2018 у справі №904/3526/18 позовні вимоги задоволені частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп., штраф у розмірі 56254грн.95коп., судовий збір в розмірі 1631грн.49коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 437грн.56коп. Відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 65236грн.87коп.

На виконання рішення суду виданий наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2018.

На адресу суду 08.06.2022 надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»» №02-4/06 від 02.06.2022 на бездіяльність державного виконавця Новомосковськом відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні №65061545 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2018.

Скаржник просить визнати неправомірною за період із 08.04.2021 по 15.02.2022 бездіяльність державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні №65061545 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3526/18 від 02.11.2018 із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що станом на момент подання скарги наказ Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3526/18 від 02.11.2018 не виконаний.

Посилаючись на відомості з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, скаржник стверджує, що за період з 08.04.2021 по 15.02.2022 Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) не вчинялось всіх можливих та необхідних своєчасних, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій:

- порушення порядку та періодичності здійснення заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №65061545 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3526/18 від 02.11.2018;

- відсутність вжитих виконавчих дій та/або заходів в межах виконавчого провадження №65061545 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3526/18 від 02.11.2018;

- порушення приписів пункту 19 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 337 Господарського процесуального кодексу України;

- не дотримання та не виконання висновків та правових позицій Верховного Суду та неврахування відповідних доводів, винесених Верховним Судом за результатами розгляду аналогічного роду судових справ в призмі оскарження бездіяльності органу державної виконавчої служби під час примусового виконання рішення суду.

Скаржник також вказує, що на відміну від дії бездіяльність має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Скаржник повідомляє про те, що буде змушений нести витрати, пов`язані із розглядом відповідної даної скарги. Заявник не має можливості визначити об`єм, розмір та обсяг цих витрат, оскільки невідомо коли спір за даною скаргою остаточно буде вирішено та який розмір витрат змушений буде додатково понести заявник.

Скаржник зобов`язується із врахуванням пункту 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку настання існування/понесення судових витрат у даній справі, повідомити про відповідне суд.

До скарги також було додане клопотання про участь представника скаржника в судовому засіданні поза межами суду в режимі відеоконференції.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 341 Господарського процесуального кодексу України відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За результатом порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

За відсутності законодавчо встановлених строків перевірки стану виконавчого провадження та становища, що склалося з виконанням судових рішень, в цілому, стягувач мав би проявити розумну обачність та контролювати стан виконання зверненого ним до виконання рішення.

Стягувач, який подав до відповідного органу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження мав як заінтересована особа у виконанні судового рішення, ухваленого на її користь, цікавитись виконавчим провадженням та отримувати від державного виконавця інформацію про проведення виконавчих дій у відкритому за її заявою виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №918/333/13-г, від 20.10.2020 у справі №5019/337/11.

Скаржник визначає період неправомірної бездіяльності державного виконавця з 08.04.2021 по 15.02.2022. З відповідною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»» звернулось до суду 03.06.2022, тобто за межами встановленого десятиденного строку, з урахуванням презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

За правилами статей 113, 115, 119 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчинюються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 341 Господарського процесуального кодексу України пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії виконавця може бути поновлено судом.

За змістом статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що при зверненні до суду 03.06.2022 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця з порушенням строку, визначеного статтею 341 Господарського процесуального кодексу України, Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»» не подано клопотання про поновлення цього строку.

Таким чином скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»» на підставі частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 13, 14, 73, 74, 76 - 79, 86, 91, 113, 115, 118, 119, 233, 234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»» №02-4/06 від 02.06.2022 на бездіяльність державного виконавця Новомосковськом відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні №65061545 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2018 у справі №904/3526/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.Г. Новікова