ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Справа № 918/1085/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача: Колісник Б.О. (адвокат)

відповідача: Гуль Н.В. (адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ "Агрозахист Донбас" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року у справі №918/1085/21 (повний текст складено 15 лютого 2022 року, суддя Марач В.В.)

за позовом ТОВ "Агрозахист Донбас"

до ТОВ "Ідек-2006"

про стягнення в сумі 494 096,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006" про стягнення з останнього 494 096 грн. 31 коп., з яких: інфляційні втрати у сумі 1081,09 грн., 48% річних у сумі 89213,03 грн., пеня у сумі 54934,03грн., штраф у сумі 348868,16 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року у справі №918/1085/21 частково задоволено позов ТОВ "Агрозахист Донбас" до ТОВ "Ідек-2006" про стягнення в сумі 494096,31 грн. Присуджено до стягнення з ТОВ "Ідек-2006" на користь ТОВ "Агрозахист Донбас" 8921,30 грн. процентів річних, 5493,40 грн. пені, 34886,82 грн. штрафу та 7395,23 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, місцевий суд прийшов до висновку, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, є обмеження розміру штрафу, пені та процентів річних. На переконання суду, відповідач довів належними та допустимими доказами те, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора та наявні підстави для їх зменшення на 90 відсотків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Агрозахист Донбас" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити позивачу строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року у справі №918/1085/21 в частині відмови у стягнення з ТОВ "Ідек-2006" 48% річних - 89213,03 грн., пені - 54934,03 грн., штрафу - 348868,16 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що наданий відповідачем сертифікат ТПП України №3100-19-0304 про форс-мажорні обставини від 18 вересня 2019 року, а також складені для його отримання документи не є належними та допустимими доказами настання форс-мажорних обставин у правовідносинах між позивачем та відповідачем та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення оплати поставлених йому товарів. Вказані документи жодним чином не підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між непереборною обставиною/подією і неможливістю виконання ТОВ "Ідек-2006" своїх конкретних зобов`язань за договором поставки №КС47/19 від 07 лютого 2019 року, а саме своєчасної оплати, як це визначено пунктом 6.9 Регламенту. Крім того, судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою положення пункту 7.11 Договору поставки №КС47/19 від 07 лютого 2019 року, відповідно до якого сторона договору, яка зазнала впливу форс-мажорних обставин, зобов`язана не пізніше 5-ти днів від дати їх початку повідомити про них іншу сторону.

Крім того, апелянта стверджує, що зменшення розміру штрафних санкцій на більше ніж 50% нівелюватиме саме значення штрафу, пені та % річних як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 10 травня 2022 року.

Листом № 918/1085/21/2509/22 від 11 травня 2022 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.

23 травня 2022 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 травня 2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Агрозахист Донбас" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року у справі №918/1085/21 та призначено дату судового засідання на 15 червня 2022 року.

31 травня 2022 року від представника ТОВ "Агрозахист Донбас" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Від відповідача ТОВ "Ідек-2006" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. При цьому, зазначає, що в оскаржуваному рішенні не говориться про те, що суд взяв до уваги сертифікат ТПП України №3100-19-0304 про форс-мажорні обставини від 18 вересня 2019 року як доказ, що підтверджує існування форс-мажорних обставин по договору №КС47/19 від 07 лютого 2019 року, як помилково стверджує апелянт. Судом було враховано причини невиконання зобов`язання (скрутне фінансове становище відповідача, пов`язане із заподіянням відповідачу збитків на суму більше 20 млн. грн. у зв`язку із пошкодженням посівів озимої пшениці); судом було враховано, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження заподіяння позивачу значних збитків несвоєчасним виконанням зі сторони позивача зобов`язань; судом було враховано, що розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій, процентів, тощо становить майже 50% несвоєчасно сплачених коштів зі сторони відповідача, тобто є надмірно чи непомірно великими.

В судовому засіданні 15 червня 2022 року, яке проводилось в режимі відеоконференції, представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Предметом апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені, штрафу та відсотків річних, в іншій частині судове рішення не оскаржується (про відмову в позові про стягнення збитків, завданих інфляцією).

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас", як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006", як Покупцем було укладено Договір поставки №КС 47/19 (далі по тексту Договір), за умовами пункту 1.1. якого в терміни, визначені договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором.

За Договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються Додатками та/або накладними, що є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.1 Договору).

За змістом пункту 2.2. Договору, ціна продукції, що поставляється за цим Договором, вказується у Додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду товару (Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Міндобрива та Мікродобрива). Для Товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрив) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро.

Порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до договору (пункт 3.1 Договору).

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що поставка продукції здійснюється на умовах визначених у Додатках до цього Договору. Підписання видаткових накладних, що виписані в період дії даного договору, засвідчує факт передачі разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується, в тому числі рахунків для оплати, сертифікату, інструкції щодо використання та застосування даного товару (пункти 6.2, 6.3 Договору).

На виконання умов Договору між сторонами були підписані додатки до Договору.

01 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №1 до Договору, згідно якого позивач зобов`язався поставити товари загальною вартістю 789 678,72 грн., в т.ч. ПДВ. Водночас, відповідач зобов`язався здійснити оплату в наступному порядку: 20% вартості Товару в сумі 157935,74 грн. до 08 серпня 2019 року; 80% вартості Товару в сумі 631742,98 грн. до 01 листопада 2019 року.

На виконання Додатку №1 позивачем поставлено відповідачу товари загальною вартістю 789678,72 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №6386 від 05 серпня 2019 року.

01 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №1-1 до Договору, згідно якого позивач зобов`язався поставити товари загальною вартістю 79808,22грн., в т.ч. ПДВ. Водночас, відповідач зобов`язався здійснити оплату в наступному порядку: 20% вартості Товару в сумі 15961,64 грн. до 08 серпня 2019 року; 80% вартості Товару в сумі 63846,58 грн. до 01 листопада 2019 року.

На виконання Додатку №1-1 позивачем поставлено відповідачу товари загальною вартістю 79808,22 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №6748 від 14 серпня 2019 року.

07 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №2 до Договору, згідно якого позивач зобов`язався поставити товари загальною вартістю 5424,78 грн., в т.ч. ПДВ. Водночас, відповідач зобов`язався здійснити оплату в наступному порядку: 20% вартості Товару в сумі 1084,96 грн. до 08 серпня 2019 року; 80% вартості Товару в сумі 4339,82 грн. до 01 листопада 2019 року.

На виконання Додатку №2 позивачем поставлено відповідачу товари загальною вартістю 5424,78 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №6585 від 09 серпня 2019 року.

16 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №3 до Договору, згідно якого позивач зобов`язався поставити товари загальною вартістю 107593,28 грн., в т.ч. ПДВ. Водночас, відповідач зобов`язався здійснити оплату 100% вартості Товару до 30 жовтня 2019 року.

На виконання Додатку №3 позивачем поставлено відповідачу товари загальною вартістю 107593,28 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №6804 від 16 серпня 2019 року.

27 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №4 до Договору, згідно якого позивач зобов`язався поставити товари загальною вартістю 132048,60 грн., в т.ч. ПДВ. Водночас, відповідач зобов`язався здійснити оплату 100% вартості Товару до 15 жовтня 2019 року.

На виконання Додатку №4 позивачем поставлено відповідачу товари загальною вартістю 132048,60 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №7060 від 28 серпня 2019 року.

28 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №5 до Договору, згідно якого позивач зобов`язався поставити товари загальною вартістю 107622,00 грн., в т.ч. ПДВ. Водночас, відповідач зобов`язався здійснити оплату в розмірі 100% вартості Товару в строк до 30 серпня 2019 року.

На виконання Додатку №5 позивачем поставлено відповідачу товари загальною вартістю 107622,00 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №7531 від 16 вересня 2019 року.

02 вересня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №6 до Договору, згідно якого позивач зобов`язався поставити товари загальною вартістю 135055,20 грн., в т.ч. ПДВ. Водночас, відповідач зобов`язався здійснити оплату в розмірі 100% вартості Товару в строк до 30 жовтня 2019 року.

На виконання Додатку №5 позивачем поставлено відповідачу товари загальною вартістю 135055,20 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №7173 від 02 вересня 2019 року.

Всього на виконання умов Договору, Додатків №1-6 та №1-1 позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товарів на загальну суму 1357230,80 грн., в т.ч. ПДВ.

Оплата по Договору відповідачем була здійснена несвоєчасно, а саме: 08 серпня 2019 року на суму 173897,40 грн.; 30 вересня 2019 року на суму 21524,40 грн.; 11 вересня 2019 року на суму 1084,96 грн.; 25 листопада 2019 року на суму 200000 грн.; 28 листопада 2019 року на суму 100000 грн.; 06 грудня 2019 року на суму 74626,44 грн.; 17 січня 2020 року на суму 300000 грн.; 20 січня 2020 року на суму 4339,82 грн.; 20 січня 2020 року на суму 74593,28 грн.; 20 січня 2020 року на суму 320963,10 грн.; 03 червня 2020 року на суму 103,80 грн..

Відтак всупереч умовам Договору відповідачем здійснено оплату вказаних товарів з порушенням строків оплати, визначених Договором, що не заперечується відповідачем.

Статтею 7 Договору за порушення передбачених Договором зобов`язань встановлено, що Покупець: за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення (пункт 7.1.1. Договору); у разі прострочення Покупцем платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 5 днів, Покупець сплачує додаткового штраф у розмірі 30% від суми несвоєчасно сплаченого товару (пункт 7.8 Договору); у разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 Договору Покупець, відповідно до статті 625 ЦК України, сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої заборгованості (пункт 7.7 Договору).

Пунктом 7.9 Договору передбачено, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за Договором відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо їх стягнення, у відповідності до статті 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3-х років.

У зв`язку з цим, у відповідності до статті 7 Договору, позивач заявив до стягнення 494096 грн. 31 коп., з яких: інфляційні втрати у сумі 1081,09 грн., 48% річних у сумі 89213,03 грн., пеня у сумі 54934,03грн., штраф у сумі 348868,16 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року у справі №918/1085/21 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ "Ідек-2006" на користь ТОВ "Агрозахист Донбас" 8921,30 грн. процентів річних, 5493,40 грн. пені, 34886,82 грн. штрафу та 7395,23 грн. судового збору. В решті позову відмовлено. Судом було зменшено заявлені до стягнення пеню, штраф та 48% річних на 90%.

Предметом апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені, штрафу та відсотків річних, в іншій частині судове рішення не оскаржується.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення закріплені і в статтях 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні статті 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Крім того, статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів перевірено здійснений позивачем розрахунок штрафу, пені та 48% річних /т.1, а.с.13-20/ та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відтак, обгрунтованим є розмір 48% річних у сумі 89213,03 грн., пені у сумі 54934,03грн., штрафу у сумі 348868,16 грн.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій та процентів річних на 90% від загальної суми стягнення.

З приводу зазначеного клопотання колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Загальними засадами цивільного законодавства, згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України, є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу, свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 квітня 2021 року у справі № 910/19925/17.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Так, аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №914/2202/18.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2019 року у справі №910/9765/18.

Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №918/289/19.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2020 року у справі №918/289/19.

Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013.

Таким чином, зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 ГПК України, статті 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, в обґрунтування клопотання про зменшення розміру розрахованих позивачем пені, штрафу та трьох процентів річних відповідач послався, зокрема, на скрутне фінансове становище, в якому він перебуває.

Так, відповідач зазначив, що несвоєчасна оплата зі сторони відповідача була здійснена не умисно та не з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань, а у зв`язку із наступними об`єктивними обставинами та скрутним фінансовим становище в якому опинився на той час відповідач. ТОВ "ІДЕК-2006" є сільськогосподарським підприємством, зареєстрованим у відповідності до законодавства України, яке з 2006 року займається вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур у Рівненській області (код за КВЕД-2010- 01.11 - основний вид економічної діяльності); вирощуванням овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (код за КВЕД-2010-01.13); оптовою торгівлею зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код за КВЕД-2010-46.21), та ін. ТОВ "Ідек-2006" відноситься до тих підприємств, господарська діяльність якого має сезонний характер, зокрема у квітні-травні Товариство змушене нести додаткові витрати пов`язані із закупівлею посівного зерна, обробленням полів, посіву тощо. У літній період підприємство несе витрати, пов`язані із внесення агро- та мінеральних добрив, обробленням полів від шкідників тощо. Саме з початком збору урожаїв зернових культур кінець липня-серпень та подальшою реалізацією вказаного зерна Товариство отримує певні доходи які потім спрямовує на погашення своїх поточних зобов`язань. Тому, Товариство отримує прибуток виключно у період серпня-грудня, саме після збору урожаїв пшениці, ячменю (серпень-вересень), соняшника, сої (вересень-жовтень), кукурудзи (жовтень-листопад).

Зокрема, підприємство має укладені договори купівлі-продажу майбутнього врожаю, які забезпечені аграрними розписками, за умовами яких саме після збору урожаїв (пшениці, соняшника, кукурудзи) товариство здійснює продаж такої продукції та відповідно отримує певний дохід від такого продажу.

Зі свого боку ТОВ "Ідек-2006", як виробник та постачальник товару, на переконання останнього відповідально виконував взяті на себе обов`язки, передбачені договорами: дотримувався технологій вирощування зерна, усіма її елементами (підбір стійкого сорту, підготовка насіннєвого матеріалу, сівозміна, живлення рослин, оптимально допустимі строки проведення операцій за доглядом і збиранням врожаю) та вживав усіх необхідних агрономічних заходів для вирощування урожаю пшениці належної якості. Але за результатами господарської діяльності 2019 року ТОВ "ІДЕК-2006" змушено було констатувати факт несприятливих погодних умов, які суттєво вплинули на якість озимої пшениці. Через часті надмірні дощі, високу відносну вологість повітря, шквали, град, переважно похмуру погоду упродовж липня на території Острозького та Рівненського районів Рівненської області створювалися умови для розвитку та розповсюдження грибкових захворювань на посівах озимої пшениці, зокрема сажки та фузаріозу. ТОВ "ІДЕК-2006" неодноразово проводило обстеження власних посівів озимої пшениці та відмічало, що внаслідок сильних злив озима пшениця зазнала пошкоджень фузаріозом, а згодом і сажкою.

Результати аналізів, проведених випробувальною лабораторією Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" показали високий рівень пошкодження зерна пшениці фузаріозом та сажкою, що підтверджується Протоколами випробувань: 2624, 2625, 2626 від 04 вересня 2019 року, актами відбору проб зерна №1, №2 та №3 від 22 серпня 2019 року, копією листа Українського гідрометеорологічного центру №01-20/1009 від 23 серпня 2019 року.

В довідці Українського гідрометереологічного центру (УкрГМЦ) №01-20/1009 від 23 серпня 2019 року зазначено, що, за даними спостережень метеостанції в період червня-серпня місяців 2019 року, на території Рівненської області відбулися суттєві підвищення температурних режимів, часті інтенсивні дощі та висока відносна вологість (які призвели до перезволоження верхнього шару ґрунту), що у комплексі стримували темпи висихання зерна та заважали збиранню озимої пшениці. В умовах жаркої надзвичайно вологої погоди створились сприятливі умови для розвитку та розповсюдження грибкових захворювань на посівах озимої пшениці, зокрема сажки.

Окрім того, факт наявності несприятливих погодних умов, які призвели до невиконання ТОВ "Ідек-2006" своїх зобов`язань по поставці продукції (зібраного урожаю пшениці) для Публічного акціонерного товариства "Державна Продовольчо-зернова корпорація України" підтверджується також сертифікатом Торгово-промислової палати №3100-19-0304 про форс-мажорні обставини від 18 вересня 2019 року.

Загальна площа посівів озимої пшениці, яка була пошкоджена становить 1106,26 га.

Загальний обсяг заподіяного збитку ТОВ "ІДЕК-2006" у зв`язку із пошкодженням посівів озимої пшениці у вересні 2019 року становив 20 477 951,20 грн., (довідка про розрахунок збитків, яка надавалась Торгово-промисловій палаті Україні для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини додана).

Саме на вказаний період і припали терміни внесення оплати по додатках №1-6 по договору №КС 47/19 у даній справі. У зв`язку з чим підприємство не мало можливості вчасно виконати свої зобов`язання по оплаті перед позивачем. При цьому, відповідач неодноразово озвучував позивачу ситуацію, в якій опинилось підприємство станом на той час і у вказаний період позивач не застосовував жодних штрафних санкцій відносно відповідача і з розумінням поставився до ситуації, в якій опинився відповідач.

Таким чином, на переконання відповідача, наведені обставини свідчать про те, що ТОВ "Ідек-2006" не умисно несвоєчасно виконало свої зобов`язання по оплаті придбаного товару перед ТОВ "Агрозахист Донбас", а саме у зв`язку із скрутною фінансовою ситуацією, в якій опинилося Товариство саме у період з серпня по грудень 2019 року, пов`язаної із складними погодними умовами, які призвели до пошкодження посівів урожаю озимої пшениці та відповідно отримання доходу.

Позивач у відповіді на відзив /т.1, а.с.138-141/ заперечив проти зменшення розміру пені, штрафу та відсотків річних. При цьому, ТОВ "Агрозахист Донбас" посилався на те, що при укладенні договору відповідачем самостійно погоджено строки оплати, і визначаючи вказані терміни відповідач усвідомлював про необхідність оплати саме у вказаний час. Вважає, що вищевказане підтверджує суттєве порушення виконання відповідачем грошових зобов`язань по договору поставки та його грубе порушення умов договору щодо своєчасної оплати отриманих товарів. Крім того позивач зазначає, що поставлені позивачу засоби захисту рослин були придбані останнім у виробників та їх офіційних дистриб`юторів з покладенням на ТОВ "Агрозахист Донбас" відповідних договірних зобов`язань щодо строків оплати, прив`язки до валютного курсу гривня-долар США/Євро та фіксування відповідних штрафних санкцій за прострочення їх виконання, що за результатами 2020 року діяльність позивача є збитковою, розмір збитків становить 103391 грн., що підтверджується відповідним звітом про фінансові результати за 2020 рік, який доданий до відповіді на відзив.

При розгляді питання про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафу, пені та 48% річних місцевий господарський суд виходив з того, що зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному окремому випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Судом першої інстанції слушно враховано, що прострочення зі сторони ТОВ "Ідек- 2006" виконання зобов`язань перед позивачем було незначним, всього 4 місяці, відповідач по мірі можливості частинами сплачував наявну заборгованість.

Крім того, місцевий господарський суд правильно врахував, що заявлена до стягнення сума в розмірі 494096,31 грн. становить майже 50% від суми всього договору. Станом на момент подання позову, стягнення штрафних санкцій з відповідача не виконує своєї основної мети, а саме стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання, оскільки заборгованість сплачена.

З огляду на викладене, проаналізувавши доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву в обґрунтування клопотання про зменшення розміру розрахованих позивачем штрафу, пені і 48% річних, та докази, надані відповідачем на їх підтвердження, з урахуванням фінансового стану відповідача, причин неналежного виконання умов Договору в частині своєчасної оплати поставленого товару, ступеню загального виконання зобов`язання, з метою дотримання принципів збалансованості інтересів сторін у даній справі, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що стягнення штрафу, пені та 48 процентів річних у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем своїх зобов`язань.

Таким чином, відповідно до статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, у суду першої інстанції були наявні правові підстави для реалізації його права на зменшення розміру штрафу, пені та 48% річних.

Разом з тим, зменшуючи на 90% розмір штрафу, пені та 48% річних, які підлягають стягненню з ТОВ "Ідек-2006", місцевий господарський суд не врахував, що зменшення розміру штрафу, пені та 48% річних на 90% нівелюватиме саме значення штрафу, пені та 48% річних як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за поставлений товар (зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №918/116/19).

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку справедливою компенсацією позивачу за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання, є присудження до стягнення з останнього штрафу, пені та 48% річних у розмірі 50% від розміру, який підлягає стягненню.

На переконання суду апеляційної інстанції, зменшення розміру штрафу, пені та 48% річних, які підлягають стягненню з відповідача, на 50% не призведе до нівелювання самого значення штрафу, пені та 48% річних як відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру розрахованих позивачем штрафу, пені і 48% річних.

За таких обставин, розмір штрафу, пені та 48% річних, які підлягають стягненню з ТОВ "Ідек-2006", становить, відповідно, 174434,08 грн (348868,16 грн - 50% = 174434,08 грн), 27467,01 грн. (54934,03 грн. 50% = 27467,01 грн) та 44606,51 грн. (89213,03 грн. 50%= 44606,51 грн.)

Відповідно до положень статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладені обставини, оскаржуване рішення Господарського суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року у справі №918/1085/21 підлягає зміні в частині сум штрафу, пені та 48% річних, які підлягають стягненню, у зв`язку зі зменшенням штрафу, пені та 48% річних, які підлягають стягненню, на 50% на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, в результаті чого до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 174434,08 грн. штрафу, 27467,01 грн. пені та 44606,51 грн. 48% річних.

Отже, апеляційна скарга ТОВ "Агрозахист Донбас" підлягає частковому задоволенню.

Доводи апелянта щодо відсутності належних доказів підтвердження форс-мажорних обставин згідно договору №КС-47/19 від 07 лютого 2019 року є обгрунтованими. Однак колегія суддів звертає увагу ТОВ "Агрозахист Донбас", що місцевий господарський суд не прийшов до висновку про звільнення ТОВ "Ідек-2006" від відповідальності за неналежне виконання грошових зобов`язань через форс-мажорні обставини, а лише надав оцінку довідці ТПП у сукупності з іншими доказами при вирішенні питання про зменшення розміру штрафу, пені та 48% річних.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, витрати позивача за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України частково покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року у справі №918/1085/21 змінити.

Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Рівненської області від 08 лютого 2022 року у справі №918/1085/21 викласти в наступній редакції:

"2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006" (35825, Рівненська обл., Острозький район, с. Верхів, вул. Центральна, буд.22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4В, ) 44606,51 грн. процентів річних, 27467,01 грн. пені, 174434,08 грн. штрафу та 7395,23 грн. судового збору."

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006" (35825, Рівненська обл., Острозький район, с. Верхів, вул. Центральна, буд.22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4В, ) 5546,42 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/1085/21 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "15" червня 2022 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.