ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"07" червня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/517/21
Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КерамоКирпич"
про стягнення заборгованості в сумі 21 202, 41 долара США
Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.
Представники сторін в судове засідання не з`явилися.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КерамоКирпич" (далі - відповідача) про стягнення заборгованості в сумі 21 202, 41 долара США, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору поставки продукції №7/2019.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.05.2022 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КерамоКирпич" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" заборгованість в розмірі 17 940 доларів США 43 центи, 728 доларів США 32 центи - 3% річних та 2 533 долари США 66 центів - пені, 8 674 грн. 02 коп. - судового збору.

24.05.2022 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 76 438,00 грн.

Ухвалою суду від 25.05.2022 розгляд заяви про розподіл судових витрат призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.06.2022.

Представник позивача в судове засідання 07.06.2022 не з`явився, однак 06.06.2022 на електронну адресу суду від останнього надійшло клопотання щодо проведення судового засідання без його участі.

Представник відповідача в судове засідання 07.06.2022 також не з`явився, ухвала суду від 25.05.2022 направлялась на електронну адресу відповідача, вказану в позовній заяві та у договорі поставки продукції №7/2019 від 08.07.2019.

Також, варто зазначити, що згідно з повідомленням АТ "Укрпошта" з перших днів введення воєнного стану оператор поштового зв`язку припинив поштове сполучення з республікою білорусь.

Окрім того, згідно листа Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було повідомлено суди Рівненської області, що управлінням не здійснюється листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії і білорусії на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно - правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права. Також повідомили, що Міністерством юстиції України розроблено пропозиції щодо припинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї (а.с. 180 - 181).

Судом також враховано, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

Таким чином, враховуючи, що неявка учасників провадження у справі не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду заяви, суд дійшов висновку розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності представників, що не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 07.06.2022 судом було прийнято додаткове рішення.

Дослідивши матеріали справи та заяву про винесення додаткового рішення, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною другою статті 221 ГПК України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. ч. 2-4 ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, представником ТОВ "Селищанський гранітний кар`єр" у позовній заяві від 24.06.2021 зазначена попередня (орієнтовна) сума судових витрат, які позивач поніс та понесе в зв`язку з розглядом справи складає 88 674, 02 грн., з яких сума оплачуваного судового збору - 8 674, 02 грн. та орієнтовна вартість правничої допомоги - 80 000, 00 грн.

У заяві від 20.05.2022 про винесення додаткового рішення Товариство з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КерамоКирпич" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 76 438, 00 грн.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат в сумі 76 438, 00 грн представник позивача надав копію договору про надання правової (правничої) допомоги №01-05/2021 від 11.05.2021 з додатковими угодами №1 від 11.05.2021 та №2 від 18.05.2022; копію акту приймання- передачі наданої правової допомоги від 18.05.2022; копії рахунку-фактури №2 від 16.07.2021; акт прийому-передачі виконаних робіт від 06.08.2021; платіжне доручення №6640 від 06.08.2021; рахунок - фактура №8 від 10.12.2021; акт прийому - передачі виконаних робіт від 13.12.2021; платіжне доручення №7406 від 17.12.2021; рахунок №18/01-14 від 05.08.2021; платіжне доручення №6641 від 06.08.2021; рахунок №44/01-14 від 17.12.2021 (а.с. 189 - 208).

Судом встановлено, що 11.05.2021 між Адвокатським об`єднанням "КМ Практик" (далі - Адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" (далі - Клієнт) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №01-05/2021 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором та діючим законодавством України, доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту за плату правову (правничу) допомогу (далі - правову допомогу), пов`язану з стягненням в судовому порядку заборгованості з Товариством з обмеженою відповідальністю "КерамоКирпич" (Республіка Білорусь) за договором №7/2019 поставки продукції від 08.07.2019 року, який укладений між Клієнтом та ТОВ "КерамоКирпич".

Згідно розділу 2 Договору передбачено, що Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту за дорученням наступні види правової допомоги:

2.1.1. отримувати документи, підписувати та подавати (надсилати) будь-які заяви, запити, претензії, клопотання, вимоги, будь-які позови, позовні заяви, відзиви, заперечення, пояснення, апеляційні скарги, касаційні скарги та будь-які інші документи в цивільному, господарському, адміністративному процесі;

2.1.2. представляти права та інтереси у будь-яких судах (першої, апеляційної та касаційної інстанції), третейських судах у будь - яких справах з усіма правами та обов`язками, які належать Клієнту згідно з чинним законодавством;

2.1.3. представляти права та інтереси у будь-яких державних органах, органах місцевого самоврядування, в правоохоронних органах, органах нотаріату, перед будь-якого роду установами, підприємствами, організаціями, закладами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, перед фізичними особами та фізичними особами-підприємцями та будь - якими іншими особами з усіма правами та обов`язками, які належать Клієнту згідно з чинним законодавством;

2.1.4. сплачувати від імені Клієнта будь-якого роду платежі, пов`язані з наданням правової допомоги;

2.1.5 від імені Клієнта підписувати, надсилати будь-яким особам різноманітні листи та інші види кореспонденції;

2.1.6 вести переговори;

2.1.7. оскаржувати рішення (ухвали, постанови) суду, рішення, дії, бездіяльність будь-яких осіб;

2.1.8. надавати письмові та усні пояснення; засвідчувати справжність копії документів; підписувати заяви, скарги, позовні заяви, клопотання, претензії, апеляційні скарги, касаційні скарги, інші документи будь - якого роду та інше.;

2.1.9. вчиняти будь - які інші дії, не передбачені в цьому Договорі, але які необхідні для надання правової допомоги.

Відповідно п. 4.1. Договору, вартість та порядок оплати правової допомоги, наданої Адвокатським об`єднанням, визначається Сторонами на підставі додаткових угод до цього Договору.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2022.

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін.

Також судом встановлено, що 11.05.2021 між Адвокатським об`єднанням та Клієнтом укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою сторони домовились, що вартість правової допомоги за Договором обраховуються, виходячи з погодинної вартості роботи адвоката, який входить до складу Адвокатського об`єднання. При обрахунку вартості правової допомоги визначається в годинах та хвилинах. При цьому крок обрахунку витраченого часу складає 10 хвилин; якщо допомога надавалась менше 10 хвилин, то час надання допомоги округляється до 10 хвилин. Вартість однієї повної години надання правової допомоги складає 2700, 00 гривень без податку на додану вартість (а.с. 192).

18.05.2022 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до Договору, якою визначили, що у зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану сторони домовилися, що Клієнт оплачує вартість наданої правової (правничої) допомоги протягом 60 робочих днів з моменту підписання відповідного акту (а.с. 193).

Вказані додаткові угоди підписані уповноваженими представниками її сторін.

18.05.2022 між Клієнтом та Адвокатським об`єднанням складено акт приймання - передачі наданої правової допомоги за Договором, згідно якого у період з 11.05.2021 по 18.05.2022 об`єднання надало Клієнту правову (правничу) допомогу яка склала 66 150, 00 грн, без податку на додану вартість (а.с. 194).

Також представником позивача зазначено, що на виконання вимог ГПК України, відправляв відповідачеві копію позовної заяви з додатками. Витрати позивача на направлення вказаних документів відповідачеві склали 356,00 грн, на підтвердження чого в матеріалах справи є оригінал фіскального чеку АТ "Укрпошта".

Окрім того, позовна заява, а також клопотання та заява позивача від 06.08.2021 та від 13.12.2021 направлялись на адресу суду засобами поштового зв`язку. Витрати позивача на направлення вказаних документів на адресу суду склали 132, 00 грн, на підтвердження чого надано докази (фіскальні чеки, описи та накладні).

Також ухвалами Господарського суду Рівненської області від 05.07.2021 та від 08.11.2021 зобов`язано позивача надати нотаріально засвідчений переклад на російську мову у двох примірниках: позовної заяви з додатками, ухвал суду, судових прохань про вручення та підтверджень про вручення документів. На виконання вказаних ухвал суду адвокатом позивача було залучено відповідного дипломованого перекладача, підписи якого були посвідчені приватним нотаріусом. витрати позивача на здійснення перекладу документів склали 6800,00 грн, та повністю оплачені позивачем, що підтверджується рахунками, актами та платіжними дорученнями, копії яких додаються. Витрати на нотаріальне посвідчення склали 3000,00 грн та повністю оплачені позивачем, що підтверджується відповідними рахунками та платіжними дорученнями.

Таким чином, в зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс витрати на загальну вартість - 76438,00 грн, а саме: - витрати на професійну правничу допомогу - 66 150,00 грн;

- витрати на направлення поштою процесуальних документів - 488,00 грн;

- витрати на переклад та нотаріальне посвідчення документів - 9 800,00 грн.

Правову допомогу за вказаним договором надавав Клієнту адвокат Гринчук О.Ю.

Доказом того, що Гринчук О.Ю. є адвокатом, свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 17.10.2005 №82.

Також до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої допомоги серії КВ №312260 від 24.06.2021, виданий Адвокатським об`єднанням "КМ Практик".

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, окрім документального обґрунтування та доведеності, мають відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

З матеріалів справи встановлено, що витрати позивача на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, які є доведеними належним чином складають 76 438,00 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12) ч. 3 ст. ГПК України.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При цьому, суд звертає увагу на те, що від представника відповідача не подано, передбаченого ч. 5 ст. 126 ГПК України, клопотання про зменшення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а також не надано жодного обґрунтування неспівмірності заявлених стягувачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, враховуючи імперативність положень ч. 5 ст. 126 ГПК України щодо можливості зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами виключно за клопотанням сторони, підстави для зменшення розміру витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи, відсутні.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом враховано п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009, яким передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду вказаної справи, при прийнятті Господарським судом Рівненської області рішення від 17.05.2022, не було вирішено питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 77-79 ГПК України).

Таким чином, враховуючи, що позов задоволено, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат та покладення на відповідача витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу при розгляді спору в суді на суму 76 438, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КерамоКирпич" (220033, Республіка Білорусь, м. Мінськ, провулок Велосипедний, буд. 6, приміщення 16/2, 20-27, реєстраційний номер 192403480) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанський гранітний кар`єр" (34552, Україна, Рівненська обл., Сарненський район, село Селище, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 76 438 (сімдесят шість тисяч чотириста тридцять вісім) грн 00 коп.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової ухвали складено та підписано 13.06.2022.

Суддя А.М. Горплюк