ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2022 р. Справа№ 910/13664/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

від позивача: Стужук І.І.;

від відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства «ОТП БАНК»

на рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2021

у справі №910/13664/21 (суддя Мельник В.І.)

за позовом фізичної особи-підприємця Стужука Івана Ігоровича

до акціонерного товариства «ОТП БАНК»

про щодо неправомірності дій при виконанні Постанови про арешт коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позов заявлено про заборону відповідачу 100% блокування виплат з заробітного рахунку та з заробітної карти позивача: рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в гривні в банку АТ «ОТП БАНК», до рахунку відкрита зарплатна карта товариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг», платіжна карта типу MasterCard Debit НОМЕР_2 , а також про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 93 000,00 грн. та компенсації за оплату юридичних послуг в сумі 7 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що відповідачем на виконання винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем постанови про арешт коштів боржника ВП №66106528 від 16.07.2021 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на спірному рахунку, що не відповідає положенням чинного законодавства так як вказаний рахунок використовується позивачем для отримання заробітної плати.

Позивач послався на те, що блокування видаткових операції з зарплатного рахунку та зарплатної картки спірного рахунку повністю позбавляє позивача джерел існування та, відповідно, можливості їздити на роботу, сплачувати за оренду житла, купувати ліки та звертатися до лікарів, купувати їжу та отримувати соціальну допомогу, а вказані дії нанесли та продовжують наносити позивачу моральну шкоду викликаючи стан постійного відчаю і втоми від безвихіддя.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.12.2021, повний текст якого складений 13.12.2021 у справі №910/13664/21 позов задоволено, відповідачу заборонено 100% блокування виплат з заробітного рахунку та з заробітної карти позивача: рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в гривні в банку АТ «ОТП БАНК», до рахунку відкрита зарплатна карта товариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг», платіжна карта типу MasterCard Debit НОМЕР_2 , до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено кошти у розмірі 93 000,00 грн. моральної шкоди, правничої допомоги в розмірі 7 000,00 грн., судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що:

- спірний банківських рахунок використовується, в тому числі, для виплати заробітної плати та сплати інших обов`язкових платежів, податків та зборів;

- за змістом положень чинного законодавства зобов`язання із сплати заробітної плати мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, а тому на кошти, призначенням яких є оплата праці, не може бути звернуто стягнення за іншими вимогами. Відповідно накладення арешту на рахунки, кошти на яких використовуються для виплати заробітної плати працівникам, спричиняє порушення їх конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю.

- у постанові про накладення арешту на кошти, державний виконавець зазначив: крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику». Тобто державний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень.

Не погоджуючись з судовим рішенням, акціонерне товариство «ОТП БАНК» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2021 по справі №910/13664/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт послався на те, що оспорюване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, недотриманням норм процесуального права та недоведеністю обставин, що мають істотне значення для справи.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- судом першої інстанції не надано належну оцінку тому, що спірний рахунок згідно Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №280 від 17.06.2004 належить до класу №2 (Операції з клієнтами) 2620 Кошти на вимогу фізичних осіб та не належить до рахунків із режимом спеціального використання, а відтак, такий рахунок не є спеціальним рахунком чи рахунком зі спеціальним режимом використанням оскільки по даному рахунку проводяться операції не лише з виплати заробітної плати. В свою чергу відокремлення рахунків, які передбачені для виплати заробітної плати, належить до повноважень виконавчої служби, а відтак відповідач на мав правових підстав відокремлювати зазначений рахунок;

- спірний рахунок належить позивачу як фізичній особі, а не як фізичній особі-підприємцю, що свідчить про те, що спір сторін не відноситься до юрисдикції господарських судів;

- суд першої інстанції не надав правової оцінки наведеним у позовній заяві обґрунтуванням та правовим підставам стягнення моральної шкоди так як позивачем суду не надано жодних доказів, які б свідчили про фізичній біль чи страждання, а доводи позивача базувались виключно на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ГПК України;

- суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині відшкодування юридичних послуг в розмірі 7 000,00 грн. без наявності жодних документів, які б свідчили про фактичні понесені витрати за отримання юридичних послуг щодо розгляду цієї справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 20.01.2022 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №910/13664/21 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

Листом Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13664/21.

08.02.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/13664/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 акціонерному товариству «ОТП БАНК» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/13664/21, відкрито апеляційне провадження у справі №910/13664/21, зупинено дію оскаржуваного рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/13664/21 до закінчення апеляційного провадження у даній справі, справу призначено до розгляду на 29.03.2022 об 11 год. 00 хв.

У зв`язку із веденням Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в України» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 воєнного стану в України та активними бойовими діями, судові засідання призначені на 22.03.2022 не відбулись.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.06.2022 об 11 год. 00 хв.

06.06.2022 через канцелярію суду від позивача Стужука І.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

07.06.2022 у судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 та просив не приймати до розгляду його клопотання про відкладення, що було подано 06.06.2022 та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином (а.с. 217-220).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у серпні 2021 року фізична особа-підприємець Стужук Іван Ігорович звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «ОТП БАНК» в якому просив суд заборонити відповідачу 100% блокування виплат з заробітного рахунку та з заробітної карти позивача: рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в гривні в банку АТ «ОТП БАНК», до рахунку відкрита зарплатна карта товариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг», платіжна карта типу MasterCard Debit НОМЕР_2 , а також стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 93 000,00 грн. та компенсацію за оплату юридичних послуг в сумі 7 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідачем на виконання винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем постанови про арешт коштів боржника ВП №66106528 від 16.07.2021 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на спірному рахунку, що не відповідає положенням чинного законодавства так як вказаний рахунок використовується позивачем для отримання заробітної плати.

Суд першої інстанції розглянув спір сторін по суті з чим колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до статті 4 ГПК України:

- право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1);

- юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2).

Зі змістом положень ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

В свою чергу, відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим, юрисдикція спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, які визначає позивач.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус фізичної особи-підприємця сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №924/1220/17.

З матеріалів справи слідує, що хоча позивач і зареєстрований як фізична особа-підприємець у встановленому порядку, проте між сторонами позовного провадження не існувало правовідносин, які притаманні господарській діяльності, господарським правовідносинам.

У даній справі позовні вимоги фізичної особи не стосувалися укладання та виконання господарських договорів та здійснення господарської діяльності.

Так, позивач просить заборонити відповідачу блокувати виплати з заробітного рахунку та з заробітної карти позивача, тобто картки та рахунку які використовуються позивачем як фізичною особою та не мають жодного відношення до господарської діяльності останнього.

За таких обставин, у даному випадку є правові підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, згідно з яким господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч. 2 ст. 278 ГПК України).

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції порушено правила юрисдикції господарських судів, визначені ст. 20 ГПК України, вказане є обов`язковою підставою для скасування рішення суду у цій справі.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржено рішення судом першої інстанції мало місце неправильне застосування норм процесуального права, тому рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/13664/21 підлягає скасуванню, провадження у справі закривається на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

За приписами ч. 4 ст. 278 ГПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Частиною 2 ст. 231 ГПК України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

З огляду на вказані положення ГПК України колегія суддів роз`яснює позивачу, що спір сторін має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі відповідач просив рішення суду скасувати та в позові відмовити, в тому числі і з огляду на те, що справа не підсудна господарському суду, а повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, а колегія суддів встановила наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження по справі, апеляційна скарга акціонерного товариства «ОТП БАНК» задовольняється частково.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи що провадження у цій справі закрите в зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, тобто не з огляду на відмову позивача від позову, судовий збір, сплачений позивачем за звернення до суду з цим позовом та судовий збір відповідача за звернення з цією апеляційною скаргою, має бути повернутий вказаним особам з Державного бюджету ухвалою суду.

Однак зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слідує, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, тому відсутність у матеріалах справи відповідного клопотання унеможливлюють повернення судового збору.

Отже, суд може повернути зайво сплачений судовий збір виключно за заявою особи, яка його сплатила.

Колегія суддів зауважує позивачу та відповідачу на тому, що вони не позбавлені права звернутися до суду з відповідними клопотаннями про повернення судового збору сплаченого за подання позову та апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 231, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 278, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства «ОТП БАНК» на рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/13664/21 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/13664/21 скасувати.

3. Провадження у справі №910/13664/21 закрити.

4. Матеріали справи №910/13664/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 20.06.2022.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко