ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2022 Справа № 914/2117/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Дутко Галини Іванівни

до відповідача: Фірми Zaklad Produkcyjno Handlowo-Uslugowy «EWA», Pawel Kopowka

про: стягнення суми основного боргу в розмірі 4 330,60 Євро,

представники

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Дутко Галини Іванівни до відповідача: Фірми Zaklad Produkcyjno Handlowo-Uslugowy «EWA», Pawel Kopowka про стягнення суми основного боргу в розмірі 4 330,60 Євро.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.07.2021р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку спрощеного провадження, судове засідання призначити на 09.02.2022р., провадження у справі зупинити до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про вручення виклику до суду чи інших документів.

На підставі ст.367 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд звертався із судовим дорученням в порядку, встановленому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року (надалі - Конвенція), до якої приєдналась і Республіка Польща. Компетентним органом Республіки Польщі у розумінні ст. ст. 2, 6 та 18 Конвенції є Ministry of Justice (Ministerstwo Sprawiedliwosci), Departament Wspolpracy Miedzynarodowej i Praw Czlowieka Al. Ujazdowskie 11, 00-950 Warsaw, P.O. Box 33, Poland (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права http://www.hcch.net (states authorities details).

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 15.07.2021 року для виконання вимог ст. 367 ГПК України щодо належного повідомлення нерезидента України про розгляд справи, суд ухвалив позивачу вчинити процесуальні дії щодо перекладу на польську мову та нотаріальне посвідчення визначених в ухвалі суду від 15.07.2021р. документів.

Згідно з пунктом 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Віктор Назаренко проти України" від 03.10.2017 (остаточне 03.01.2018) принцип змагальності та принцип рівності сторін є наріжним каменем справедливого судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до зазначених принципів кожна зі сторін повинна мати змогу надати власне розуміння справи. Європейський суд визнав, що дані принципи є застосованими також в частині вручення сторонам судових документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Конвенції зазначено, що кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови, зокрема: b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.02.2022р., у зв`язку з призначенням справи до розгляду на 09.02.2022 р., провадження у справі поновлено. Станом на 09.02.2022р. підтвердження від Центрального Органу Польської Республіки (Ministry of Justice (Ministerstwo Sprawiedliwosci) з доказами про вручення документів Фірмі Zaklad Produkcyjno Handlowo-Uslugowy «EWA», Pawel Kopowka на адресу Господарського суду Львівської області не надходило.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.02.2022р. відкладено розгляд справи №914/2117/21 на 08.06.2022 о 12.00 год., а також визначено резервну дату судового засідання, а саме 03.08.2022р. о 12.00 год. на випадок відсутності доказів вручення відповідачу судових документів (виконання судового доручення) станом на 08.06.2022р.

Також, у зв`язку із направленням Господарським судом Львівської області судового доручення, а саме Прохання Центральному Органу Польської Республіки (Ministry of Justice (Ministerstwo Sprawiedliwosci) про вручення відповідачу судових документів в порядку, передбаченому ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, встановлених нормами Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 09.02.2022р. провадження у справі № 914/2117/21 зупинено.

Станом на 08.06.2022р. підтвердження від Центрального Органу Польської Республіки (Ministry of Justice (Ministerstwo Sprawiedliwosci) з доказами про вручення документів Фірмі Zaklad Produkcyjno Handlowo-Uslugowy «EWA», Pawel Kopowka на адресу Господарського суду Львівської області надійшло.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.06.2022р., з огляду на те, що ухвалою суду від 09.02.2022р. визначено дату судового засідання, а саме 08.06.2022р., а також відповідач отримав процесуальні документи у справі безпосередньо за місцем реєстрації у Республіці Польща, провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні 08.06.2022 року представники сторін участі не прийняли.

Від представника позивача поступило клопотання про розгляд справи без його участі, в котрому представник позивача також повідомив, що позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суть спору:

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Контрактом, в частині оплати поставленого товару.

Позиція позивача:

В обґрунтування підстав поданого позову позивач покликається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов`язання по сплаті коштів за отриманий товар - деревне вугілля з твердолистої деревини згідно умов, порядку та строку, визначеному в Контракті №02/2020 від 06.04.2020р.

Позиція відповідача:

Відповідач відзиву на позов не подав, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду спору.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

06.04.2020 року між Фізичною особою - підприємцем Дутко Галиною Іванівною з однієї сторони (далі - позивач) та Zaklad Produkcyjno Handlowo-Uslugowy «EWA» в особі Pawel Kopowka з другої сторони (далі - відповідач), було укладено контракт №02/2020 (далі - Контракт), відповідно до ч. 2 якого, на підставі цього контракту продавець поставляє покупцеві деревне вугілля, твердолистяних порід, (надалі -товар), відповідно до нижче вказаних умов.

Відповідно до ч. 4 Контракту, доставка товару здійснюється згідно умов FСА с. Чижки. Проданий товар доставляється автотранспортом покупця. Обов`язки продавця вважаються виконаними в момент здачі товару на складі продавця. Перевезення товару доставленого по даному Контракту відбувається в відповідності з угодою «Інкотермс» з міжнародних повідомлень, діючої з 2010 року. Митні витрати на території України оплачує продавець.

Частиною 5 Контракту передбачено, що валюта контракту вказується в EUR. Ціна деревного вугілля в поліпропіленових мішках - згідно рахунків - фактур, які є невід`ємною частиною контракту.

Згідно рахунку - фактури №4/07 до Контракту № 02/2020 від 06.04.2020 року слідує, що відповідачем замовлено товар - деревне вугілля твердолистяних порід, упаковане в поліпропіленових мішках на загальну суму 4330,60 EUR.

Крім того, згідно вивантажувальної специфікації від 09.07.2020 року за №4/07 до Контракту № 02/2020 від 06.04.2020 року, позивачем відвантажено відповідачу 1 423 мішки поліпропіленові деревного вугілля твердолистяних порід, загальною вагою 18350,00 кг.

Факт поставки товару згідно Контракту за №02/2020 від 06.04.2020 року на адресу відповідача у справі підтверджується наступними документами: копією СМR від 09.07.2020 року, копією МД-2 за №UА/.

Згідно із ч. 6 Контракту, покупець здійснює оплату за товар протягом 10 банківських днів після дати відвантаження, шляхом переказу на валютний рахунок продавця.

Як стверджує позивач, станом на 09.07.2021 року, відповідач не здійснив оплати позивачу згідно ч.6 Контракту, відповідно порушив взяті на себе зобов`язання.

Згідно із ч.9 Контракту, всякі суперечності і непорозуміння, що можуть виникнути між сторонами в ході реалізації цього контракту, мають бути залагоджені шляхом переговорів. У разі неможливості залагодження таким шляхом - спори вирішуватимуться відповідним арбітражним судом за місцем юридичної адреси продавця, тобто позивача у справі.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності можуть розглядатися судами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.377 ГК України зовнішньоекономічною діяльністю суб`єктів господарювання є господарська діяльність, яка в процесі її здійснення потребує перетинання митного кордону України майном, зазначеним у частині першій статті 139 цього Кодексу, та/або робочою силою.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.382 ГК України суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які зовнішньоекономічні договори (контракти), крім тих, укладення яких заборонено законодавством України. Форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов`язки його сторін регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами.

Контракт №02/2020 року, як зовнішньоекономічний договір, визначає права та обов`язки сторін спору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено факт виконання позивачем зобов`язання з поставки відповідачу через митний кордон України деревного вугілля в поліпропіленових мішках (1 423 штук), вагою 18 350,00 кг, вартістю 4 330,60 євро.

Згідно із ч. 6 Контракту, покупець здійснює оплату за товар протягом 10 банківських днів після дати відвантаження, шляхом переказу на валютний рахунок продавця.

Відповідач оплату за поставлений товар не здійснив, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 4 330,60 євро.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2018 року за №2473-VIII, фізичні та юридичні особи - резиденти вправі укладати угоди з нерезидентами та виконувати зобов`язання, пов`язані з цими угодами, в іноземній валюті.

Частиною 5 Контракту передбачено, що валюта контракту вказується в EUR. Ціна деревного вугілля в поліпропіленових мішках - згідно рахунків - фактур, які є невід`ємною частиною контракту.

За змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Як зазначалось, вартість контракту визначена сторонами у євро.

У відповідності до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі №761/12665/14-ц визначено, що суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті, суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Відповідач обставин справи не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Позивач використав належний спосіб захисту свого порушеного права та його відновлення відповідно до приписів ст.ст. 15-16 ЦК України.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за отримай товар настав, доказів його оплати відповідачем не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, відповідно позивачем доведено факт порушення відповідачем умов Контракту №02/2020 належними та достатніми доказами, відтак позовна вимога про стягнення 4 330,60 євро основного боргу підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується квитанцією від 09.07.2021р. на суму 2 270,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Zaklad Produkcyjno Handlowo-Uslugowy «EWA», Pawel Kopowka (місцезнаходження: 59-160, Polska, Radwanice, Lagoszow Wielki, 14/1. NІР: 502-009-33-61. Region: 531034907) на користь Фізичної особи-підприємця Дутко Галини Іванівни (місцезнаходження: Україна, 82021, Львівська область, Старосамбірський район, с.Чижки; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) основний борг у розмірі 4 330,60 Євро та 2 270,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2022 р.

Суддя Король М.Р.