ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

06.06.2022 м.Дніпро Справа № 904/7325/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф.,

суддів: Кузнецова В.О., Коваль Л.А.

секретар судового засідання Кандиба Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 (суддя Юзіков С.Г.)

у справі №904/7325/21

за позовом: Приватного підприємства "Охоронне агентство "ШТУРМ", м. Дніпро

до відповідача: Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "РЕГІОН-ЛІДЕР" Дніпропетровської обласної ради", м.Дніпро

про стягнення 683 158,63 грн., з яких 583 000,00 грн. основної заборгованості, 29 860,49 грн. 3% річних, 70 298,14 грн. інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Охоронне агентство "ШТУРМ" звернулося з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку "РЕГІОН-ЛІДЕР" Дніпропетровської обласної ради" суми основного боргу за договором №95 від 15.11.2017 про надання послуг з охорони у розмірі 583 000,00 грн., 3% річних у розмірі 29 860,49 грн., 70 298,14 грн. інфляційних втрат.

Сторонами подано заяву про затвердження мирової угоди від 29.09.2021.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 затверджено мирову угоду від 29.09.2021 у справі №904/7325/21 у погодженій сторонами редакції. Провадження у справі закрито.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що при затвердженні мирової угоди судом першої інстанції не було встановлено істотних обставин справи, за якими фактично заборгованість, порядок погашення якої визначено мировою угодою, відсутня, адже послуги позивачем ПП «Охоронне агентство «Штурм» за договором №95 від 15.11.2017 не надавались в заявлених обсягах. Тому стягнення коштів з відповідача за ненадані послуги суперечить вимогам закону та порушує права апелянта на отримання від КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» належних йому грошових коштів за виконані роботи з виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку «Будівництво «доступного житла» на ж/м Лівобережний -3 (перша черга) в районі просп. Миру - вул. Усенка - вул. Рилєєва в м.Дніпро. Житловий будинок №9 та нежитлова будівля допоміжного призначення». Укладаючи мирову угоду про сплату грошових коштів на суму 698 406,01 грн. протягом двох місяців з моменту її укладення, відповідач усвідомлював, що не має можливості її виконати, тобто в даному конкретному випадку вона є невиконуваною у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування комунального підприємства на дані потреби. В той же час погашення заборгованості на даний момент здійснюється за рахунок грошових коштів фонду фінансування будівництва, призначених для оплати будівельних робіт, що порушує права апелянта. КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» як замовник будівництва, прийняттям зобов`язань, виконання яких є неможливим, порушив права ТОВ «Балівська будівельна компанія» як генерального підрядника, розрахунки з яким не проведено в повній мірі. Суд, затверджуючи вказану мирову угоду, не з`ясував, чи не є вона такою, що приховує інші наміри сторін та чи є удаваною, укладеною з метою ускладнення виконання інших обов`язків відповідача через, що ухвала підлягає скасуванню.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 у справі №904/7325/21. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 28.03.2022р.

Судове засідання призначене на 28.03.2022 не відбулося.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2022 розгляд апеляційної скарги у справі №904/7325/21 призначено в судове засідання на 06.06.2022.

В судове засідання 06.06.2022 представники сторін не з`явились. Були належним чином повідомлені про час розгляду скарги.

Апелянтом подано клопотання про відкладення розгляду справи, через хворобливий стан представника. Окрім того в клопотанні зазначено, що інші представники не мають можливості взяти участь у справі.

Від КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване неможливістю представників відповідача з`явитись до судового засідання та посиланням на запровадження за Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 режиму воєнного стану у зв`язку з військовою Агресією Російської Федерації проти України

З приводу поданих клопотань колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в свої постанові від 28.10.2021 у спарві № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 року у справі № 910/12842/17 Відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинні створюватися в зайвий раз передумови для порушення процесуальних строків розгляду справи.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази завчасного належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами, відхиляючи клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того колегія суддів зазначає, що введення в Україні воєнного стану само по собі не обумовлює відкладення розгляду даної справи та неможливість взяти участь в судовому засіданні, зокрема, в режимі відеоконференції (в т.ч. поза межами приміщення суду). Відповідно до ч. 1 ст. 12-2, ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Також суд звертає увагу, що звертаючись з клопотанням про відкладення розгляду справи апелянтом та відповідачем не надано відповідних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин. При цьому сторони не були позбавлені права подати клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку та письмо подати свої заяви та заперечення.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Приватне підприємство «Охоронне агентство «Штурм» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 583 000,00 грн., 29 860,49 грн. 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 70 298,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язань за договором № 95 від 15.11.2017 про надання послуг з охорони, укладеним між сторонами у справі, щодо своєчасної та повної оплати наданих за договором послуг.

19.10.2021 сторонами, через канцелярію господарського суду, подано спільну заяву про затвердження мирової угоди від 29.09.2021.

Згідно тексту мирової угоди сторони узгодили, зокрема, що Відповідач не заперечує та визнає в повному обсязі позовні вимоги Позивача у справі № 904/7325/21 в сумі 698 406,01 грн., з яких 583 000,00 грн. - сума основного боргу за договором від 15.11.2017 року № 95 про надання послуг охорони, 70 298,14 грн. - інфляційні втрати, 29 860,49 грн. - 3% річних, 5 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, 10 247,38грн. - судовий збір. 15.09.2021 року Відповідачем на рахунок Позивача за попередньою домовленістю в рахунок погашення заборгованості перераховано 60 000,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Таким чином залишок заборгованості складає 638 406,01 грн.

В пункті 2 мирової угоди Відповідач гарантує, що позовні вимоги Позивача у справі № 904/7325/21 в сумі 638 406,01 грн., буде сплачено в повному обсязі до 31.12.2021 за наступним графіком: до 30.09.2021 - 90 000,00 грн.; до 31.10.2021 - 200 000,00 грн.; до 30.11.2021 - 200 000,00 грн.; до 31.12.2021 - 148 406,01 грн. Всього 638 406,01 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 затверджено мирову угоду від 29.09.2021 у справі № 904/7325/21 у погодженій сторонами редакції, провадження у справі № 904/7325/21 закрито.

Господарським судом було перевірено повноваження осіб, які підписали мирову угоду, на вчинення відповідних процесуальних дій, а також встановлено, що мирова угода стосується лише прав і обов`язків сторін у справі щодо предмету спору, не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних інтересів інших осіб та підлягає затвердженню.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду про затвердження мирової угоди у справі №904/7325/21 та поновлення строку на апеляційне оскарження Товариство з обмеженою відповідальністю «Балівська будівельна компанія» зазначає, що вказана ухвала порушує його права, оскільки відповідач прийнявши на себе зобов`язання, виконання яких є неможливим, порушив права апелянта, як генерального підрядника, розрахунки з яким не проведено в повній мірі. КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» є замовником будівництва об`єкта «Будівництво «доступного житла» на ж/м Лівобережний -3 (перша черга) в районі просп. Миру - вул. Усенка - вул. Рилєєва в м.Дніпро. Житловий будинок №9 та нежитлова будівля допоміжного призначення». Генеральним підрядником будівництва вказаного об`єкту є ТОВ «Балівська будівельна компанія», фінансування будівництва здійснюється в тому числі, за рахунок коштів фонду фінансування будівництва виду «А». Укладаючи мирову угоду про сплату грошових коштів на суму 698 406,01 грн. протягом двох місяців з моменту її укладення, відповідач усвідомлював, що не має можливості її виконати, тобто вона є невиконуваною у зв`язку з відсутністю фінансування комунального підприємства на дані потреби. В той же час погашення заборгованості на даний час здійснюється за рахунок грошових коштів фонду фінансування будівництва, призначених для оплати будівельних робіт, що порушує права апелянта.

Щодо викладених в апеляційній скарзі обставин колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статті 254 Господарського процесуального кодексу України правом на апеляційне оскарження наділені:

1. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

2. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

З наведеного слідує, що Господарський процесуальний кодекс України виокремлює коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділи на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 15.05.2020 у справі №904/897/19, за приписами процесуального законодавства, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної (касаційної) скарги.

Особа повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Пунктом 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 258, 259 Господарського процесуального кодексу України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Якщо ж при цьому судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

Наведений висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 62/112 та від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16; у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 903/718/20.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів встановила, що апелянтом не доведено, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки останнього.

В оскаржуваній ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 у справі №904/7325/21 в мотивувальній частині, так і в тексті мирової угоди, не міститься будь-яких висновків або посилань на права, інтереси та обов`язки ТОВ «Балівська будівельна компанія», в резолютивній частині ухвали суду не йдеться про порушення безпосередньо прав, інтересів та обов`язків такої особи.

Доводи ТОВ «Балівська будівельна компанія», викладені в апеляційній скарзі, про порушення оспорюваною ухвалою прав апелянта, є лише припущенням останнього та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Оскільки скаржник не є учасником даної справи, і оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «Балівська будівельна компанія» не вирішувалося, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, про закриття апеляційного провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

При цьому слід зазначити, що закриття апеляційного провадження не може тлумачитися як порушення права на судовий захист та доступ до правосуддя, враховуючи процесуальні фільтри, встановлені законодавством, які відповідають висновкам Європейського Суду з прав людини у рішеннях Філіс проти Греції §59, Де Жуфр де ла Прадель проти Франції §28 і Станєв проти Болгарії (ВП) §229.

Керуючись статтями 264, 269, 270, 271, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2021 у справі №904/7325/21.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 14.06.2022

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А.Коваль

Суддя В.О.Кузнецов