ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2022 Справа № 914/1339/18 (826/5855/17)

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», м. Київ

до відповідача-1: Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, м. Київ

до відповідача-2: Міністерства юстиції України, м. Київ

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець», м. Трускавець, Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 , м. Дрогобич, Львівська область

про скасування наказу

у межах справи про банкрутство № 914/1339/18

за заявою: ОСОБА_1 , м. Дрогобич, Львівська область

про: банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (вул. Бориславська, 47, м. Трускавець, Львівська область, 82200, ідентифікаційний код 32404113)

Суддя Артимович В.М.,

секретар судового засідання Когут Н.Р.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Адамська І.П., Бігун М.В.;

від відповідача-2: Адамська І.П., Бігун М.В.;

від відповідача-3: не з`явився;

від третьої особи на стороні позивача: не з`явився;

від третьої особи на стороні відповідачів: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.11.2020 № 826/5855/17 надіслано за підсудністю матеріали справи № 826/5855/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України та Міністерства юстиції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» про скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», підставою для якого є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.04.2017 року за № 11683-0-33-17.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2020 справу № 914/1339/18 (826/5855/17) передано на розгляд судді Артимовичу В.М., в провадженні якого перебуває справа № 914/1339/18 за заявою ОСОБА_1 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (ідентифікаційний код 32404113).

Суд зазначає, що ухвалою суду від 11.09.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ Культурно-мистецький центр Трускавець.

Постановою від 09.10.2019 ТзОВ Культурно-мистецький центр Трускавець визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гальченка Є.А., скасовано усі арешти, накладені на майно ТзОВ Культурно-мистецький центр Трускавець чи інші обмеження щодо розпорядження майном банкрута, постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення (повідомлення) про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю Культурно-мистецький центр Трускавець банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» 17.12.2020 на електронну адресу суду та 21.12.2020 на поштову адресу суду надійшло клопотання про направлення справи для розгляду за належною підсудністю, в якому просить матеріали даної справи передати для розгляду до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 23.12.2020 справу № 914/1339/18(826/5855/17) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України та Міністерства юстиції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю Культурно-мистецький центр Трускавець про скасування наказу прийнято до провадження в межах справи № 914/1339/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (ідентифікаційний код 32404113) за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, підготовче засідання призначено на 21.01.2021.

16.01.2021 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки позивачем вчиняються дії для отримання доказів у даній справі.

19.01.2021 від Міністерства юстиції України на розгляд суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. До даного відзиву долучено також пояснення на клопотання позивача про направлення справи для розгляду за підсудністю.

Представником ФОП Лагодича М.М. подано клопотання (заяву) від 21.01.2021 б/н про залучення до участі у даній справі Лагодича М.М., як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

26.01.2021 на електронну адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що дану справу передано з адміністративного суду до господарського суду. Зазначає, що позивачем вчиняються дії для отримання відповідних доказів у справі, так як до позовної заяви не було долучено доказів на підтвердження фактів допущених порушень відповідачів, оскільки тягар доказування правомірності рішень, дії чи бездіяльності в адміністративних справах покладається на суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 27.01.2021 у задоволенні клопотання ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» про направлення справи для розгляду за належною підсудністю відмовлено, підготовче засідання відкладено на 16.02.2021.

12.02.2021 представником Лагодича М.М. подано заяву з проханням долучити до матеріалів справи докази надіслання клопотання про залучення Лагодича М.М. до участі у даній справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

15.02.2021 від відповідачів надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

16.02.2021 на електронну адресу суду від представника ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» надійшло клопотання з проханням визнати причини подання даного клопотання поза межами встановленого ГПК України строку обґрунтованими, витребувати від Відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради реєстраційну справу щодо рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 33584716 від 26.01.2017, яким зареєстровано права власності на підставі договору іпотеки шляхом внесення запису про право власності № 18727133 на нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 за ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс».

Ухвалою суду від 16.02.2021 залучено до участі у даній справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1 , підготовче засідання відкладено на 03.03.2021.

02.03.2021 позивачем подано докази надіслання третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1 копії позовної заяви та заяви про зміну підстав позову, з долученими до них документами.

01.03.2021 та 03.03.2021 представником Міністерства юстиції України подано письмові пояснення у даній справі з проханням у задоволенні позову ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» про визнання незаконним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017, наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 за № 1406/15 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.03.2021 клопотання представника ТзОВ Фінансова компанія Поліс від 15.12.2021 за вих. № 3.1812 про витребування доказів задоволено, витребувано від Відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради реєстраційну справу у паперовій та електронній формі щодо рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 33584716 від 26.01.2017, яким зареєстровано права власності на підставі договору іпотеки (згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у договорі іпотеки) шляхом внесення запису про право власності № 18727133 на нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 115 за ТзОВ Фінансова компанія Поліс; прийнято до розгляду докази, додані до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс про зміну підстав позову від 15.02.2021 та відкладено підготовче засідання на 22.03.2021.

18.03.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача, в якій просить залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» як співвідповідача у даній справі № 914/1339/18(826/5855/17).

19.03.2021 на електронну адресу суду та 22.03.2021 на поштову адресу суду від представника Міністерства юстиції України надійшли письмові пояснення на заяву про зміну підстав позову від 15.02.2021.

22.03.2021 на електронну адресу суду представником позивача надіслано додаткові пояснення до заяви про зміну підстав позову.

22.03.2021 на розгляд суду представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 подано клопотання про продовження строку на подання пояснень по справі та надання можливості подати пояснення на заяву про зміну підстав позову.

06.04.2021 ліквідатором ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» подано пояснення на заяву відповідачів про закриття провадження у даній справі та на заяву позивача про зміну підстав позову.

06.04.2021 представником ОСОБА_1 подано письмові пояснення на заяву відповідачів про закриття провадження у даній справі, на заяву позивача про залучення співвідповідачем ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та на заяву позивача про зміну підстав позову.

06.04.2021 від позивача надійшло клопотання з проханням відкласти розгляд справи та відмовити Міністерству юстиції України у задоволенні заяви про закриття провадження у даній справі.

12.05.2021 на електронну адресу суду представником позивача подано заперечення проти заяви відповідачів про закриття провадження у даній справі.

24.05.2021 представником ОСОБА_1 подано письмові пояснення на заперечення позивача проти заяви про закриття провадження у даній справі.

25.05.2021 на розгляд суду представником відповідачів подано письмові пояснення з проханням закрити провадження у даній справі. До вказаних письмових пояснень представником відповідачів долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Ухвалою суду від 08.06.2021 на задоволення заяви позивача залучено до участі у справі як відповідача-3 ТзОВ Культурно-мистецький центр Трускавець та виключено його зі складу третіх осіб у справі, підготовче засідання відкладено на 23.06.2021.

24.06.2021 від приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. У поданому клопотанні зазначила, що не заперечує проти клопотання відповідачів про закриття провадження уданій справі.

17.08.2021 від ліквідатора ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» на електронну адресу суду надійшли пояснення на заяву відповідачів про закриття провадження у справі та пояснення на заяву позивача про зміну підстав позову.

Ухвалою від 02.09.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 914/1339/18 (826/5855/17) до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 22.09.2021.

19.10.2021 на електронну адресу суду представником позивача подано додаткові письмові пояснення у даній справі.

19.10.2021 на електронну адресу суду від відповідачів надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

29.10.2021 від державного реєстратора відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради Львівської області на виконання ухвали суду від 03.03.2020 № 914/1339/18 (826/5855/17) надійшли копії документів реєстраційної справи № 115 на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 47.

13.05.2022 від відповідачів надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.05.2022 розгляд справи відкладено на 08.06.2022.

У судове засідання 08.06.2022 з`явилися представники відповідачів, заперечили щодо задоволення позову, просили закрити провадження у справі з підстав, викладених у письмових клопотаннях та поясненнях. Інші учасники даної справи участі уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Суд зазначає, що участь представників учасників справи у судовому засіданні не є обов`язковою згідно із законом, а також не визнавалася вона такою й судом відповідно до ухвал, які наявні в матеріалах справи.

Також суд звертає увагу на те, що усіма учасниками цієї справи подано письмову позицію по суті спору та щодо заявлених клопотань, у тому числі, про закриття провадження у справі. Відповідно відсутність у судовому засіданні уповноважених представників усіх учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка учасників справи не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 08.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

1. Описова частина рішення.

1.1. Позиція позивача.

Позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» (надалі наказ) та визнати незаконним та скасувати висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.20217 за результатами розгляду скарги ТзОВ «КМЦ «Трускавець» (надалі висновок).

Позивач зазначає, що розгляд та прийняття спірного наказу про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за Позивачем, були здійснені з порушенням вимог законодавства. Позивач вважає, що висновки комісії та наказ є незаконними та прийняті з порушенням вимог щодо процедури розгляду скарг на рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а зміст наказу не відповідає вимогам законодавства.

Позивач, посилаючись на ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 5 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (у редакції, чинній на момент розгляду скарги) зазначає, що висновок та наказ прийняті Міністерством юстиції України за результатами розгляду скарги, розгляд якої не віднесений до компетенції такого суб`єкта розгляду скарг.

У позовній заяві вказано, що на момент подання ТзОВ «КМЦ «Трускавець» скарги до Міністерства юстиції України існував судовий спір у справі № 914/2225/16, де предметом позову було визнання недійсним, у тому числі, іпотечного договору, посвідченого 09.09.2008 приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Чичерською Л.О., на підставі якого вчинялися реєстраційні дії, що оскаржувалися.

Позивач стверджує, що, оскільки пунктом 5 Порядку № 1128 передбачено обов`язок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації встановити належність до компетенції субєкта розгляду скарги розгляду питань, порушених у скарзі, то на підставі п. 1 ч. 2, п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку № 1128, у задоволенні скарги ТзОВ «КМЦ «Трускавець» мало бути відмовлено у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у такій скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки, щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Позивач також зазначає, що висновок та наказ прийняті з порушенням порядку повідомлення суб`єкта оскарження та з порушенням права суб`єкта оскарження на подання пояснення по суті скарги, які обов`язкові для прийняття до розгляду комісією. Позивач стверджує, що ані приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. (як суб`єкт оскарження), ані ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» (як заінтересована особа) не отримували ані інформації про прийняття скарги ТзОВ «КМЦ «Трускавець», ані повідомлень про час та місце розгляду такої скарги. Тому позивач вважає, що фактично неповідомлення суб`єкта оскарження про призначення до розгляду скаргт на його рішення, неповідомлення про час і місце розгляду скарги, ненаправлення копії скарги та доданих до неї документів в порушення законодавства, яким врегульовано оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав, позбавило приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. права на захист шляхом надання пояснень по суті скарги.

Позивач у позовній заяві вказує, що оскаржуваний наказ взагалі не містить мотивів задоволення скарги ТзОВ «КМЦ «Трускавець», а перелік у наказі норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 1128 визначає лише процесуальні питання, пов`язані з правом суб`єкта розгляду на скасування записів про проведену державну реєстрацію та порядком виконання прийнятого таким суб`єктом рішення про скасування записів. Отже, як стверджує позивач, фактично у наказі відсутні мотиви чи посилання на норми, які, на думку суб`єкта розгляду скарги, були порушені реєстратором під час прийняття скасованого рішення, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність такого рішення суб`єкта розгляду скарги.

Позивач також стверджує, що ТзОВ «КМЦ «Трускавець» було пропущено строк, встановлений у ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звернення зі скаргою до Міністерства юстиції України, що є підставою для відмови у розгляді скарги. Зазначає, що скасоване рішення було прийнято приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. 26.01.2017, а зі скаргою на таке рішення ТзОВ «КМЦ «Трускавець» звернулося 18.04.2017, тобто після спливу 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується. При цьому, позивач зазначає, що скасоване рішення було прийнято реєстратором за заявою іпотекодержателя ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, що передбачає попереднє повідомлення іпотекодавця (ТзОВ «КМЦ «Трускавець») про намір застосувати таку процедуру звернення стягнення. Тому, позивач стверджує, що ТзОВ «КМЦ «Трускавець» міг дізнатися про скасоване рішення в день його прийняття.

Позивач зазначає, що за результатами розгляду заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» про державну реєстрацію права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, та переврки поданих заявником документів, з дотриманням п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. прийнято скасоване рішення (рішення про державну реєстрацію права власності № 33584716 від 26.01.2017).

Позивач стверджує, що скасоване рішення прийнято приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. у повній відповідності до норм чинного законодавства України, зокрема, у відповідності до імперативних приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вказує, що оскільки ТзОВ «ФК «Поліс» було надано державному реєстратору всі документи, необхідні для здійснення державної реєстрації прав власності за ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, та жодної з підстав для відмови у здійсненні реєстрації не було, то у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. виник обов`язок здійснити таку реєстрацію.

Позивач також зазначає, що Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, невірно застосувавши положення Правил надання послуг поштвого зв`язку, дійшла до необгрунтованого та неправомірного висновку про порушення державним реєстратором (приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.) положень чинного законодавства в частині невстановлення факту отримання боржником та іпотекодавцем вимог в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку з чим висновок комісії та, прийнятий на його підставі, наказ не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать положенням чинного законодавства України, що в свою чергу порушує права та законні інтереси ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс».

Крім того, позивач вказує, що державним реєстратором (приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.) не було перевищено строки розгляду заяви ТзОВ «ФК «Поліс» про державну реєстрацію, оскільки державна реєстрація прав була зупинена на підставі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку із зареєстрованими заборонами на вчинення реєстраційних дій на підстав судових рішень і згодом була відновлена на підставі ч. 3 ст. 25 вказаного закону, відповідно до якої державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій.

1.2. Позиція відповідачів та третіх осіб, які не заявляють саммостійних вимог на предмет спору.

19.01.2021 від Міністерства юстиції України на розгляд суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. До даного відзиву долучено також пояснення на клопотання позивача про направлення справи для розгляду за підсудністю.

У відзиві на позовну заяву Міністерство юстиції України зазначає, що позивачем не враховано, що відповідно до пункту 2 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 № 37/5, Комісія є постійно діючим колегіальним консультатнвно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції Україні, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок), забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації. Отже, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України не може бути відповідачем у справі, оскільки не є самостійним, окремим органом державної влади.

Щодо твердження позивача про те, що розгляд скарги не належав до компетенції відповідача, Міністерство юстиції України зазначає, що норма ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не встановлює вимогу щодо відмови у розгляді скарги, пов`язану з фактом наявності спору між тими самими сторонами, з такого самого предмету і тих самих підстав, а лише у випадку наявності інформації про судовий спір.

Відповідач зазначає, що скаржник у поданій ним скарзі від 18.04.2017 не зазначив про наявність будь-якого спору. Натомість наголосив, що судовий спір з порушеного у вищевказаній скарзі питання про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 33584716 від 26.01.2017 року - відсутній. Міністерство стверджує, що законодавством на Комісію не покладено обов`язку перевірки відомостей про наявність/відсутність судового спору шляхом перевірки відомостей в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Комісія приймає рішення за наявності тієї інформації, яка зазначена у скарзі, щодо наявності/відсутності судового спору. У зв`язку з наведеним, на думку Міністерства юстиції України, твердження позивача щодо наявності підстав у відповідача для відмови у розгляді скарги у зв`язку з наявністю судового спору є необґрунтовані.

Міністерство юстиції України у відзиві зазначає, що на виконання умов п. 11 Порядку № 1128, ним було надіслано копії скарг на адреси суб`єкта оскарження та заінтересованої особи, що підтверджується копіями супровідних листів від 21.04.2017р. № 11683-0-33-17/19К та № 2/11683-0-33-17/19К, копії яких долучені до матеріалів справи, в той час, як засідання Комісії відбулося 25.04.2017, тобто позивач був повідомлений завчасно. Також у відзиві вказано, що було розміщено оголошення про засідання комісії на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, про що в матеріалах справи наявні докази, а саме роздруківка з офіційного сайту Мін`юсту.

Крім того, Міністерство юстиції України стверджує, що порушення (як на думку позивача) щодо неналежного повідомлення позивача про час і місце розгляду скарги, не вчасне надходходження копії скарги позивачу, за своєю суттю є формальним, оскільки їх наявність не впливає на законність оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України, так як, на переконання відповідача, оспорюваним наказом Міністерства юстиції України скасовано реєстраційні дії, вчинені з явними порушеннями законодавства. Тому вважає, що наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування законного наказу Міністерства юстиції України.

Також у відзиві щодо аргументу позивача про невмотивованість рішення суб`єкта розгляду скарги вказано, що всі мотиви задоволення скарги, а також посилання на норми, які, на думку комісії, були порушені державним реєстратором під час прийняття скасованого рішення, наведені у висновку комісії, який зазначений підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Щодо порушення строків скаржником ТзОВ «КМЦ «Трускавець» звернення зі скаргою до Міністерства юстиції України у відзиві зазначено, що комісія приймає рішення за наявності тієї інформації, яка зазначена у скарзі, а з матеріалів звернення вбачається, що скаржник дізнався про порушення своїх прав вчиненою дією реєстратора в день отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 84206514, а саме 04.04.2017. А скаргу зареєстровано у Міністерстві юстиції України 20.04.2017, тобто у встановлений ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» строк.

Щодо законності наказу Міністерством юстиції України у відзиві, посилаючись на норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2015 № 1127, зазначено, що приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. при розгляді заяви та прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 N9 33584716 всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав: не встановлено належним чином наявність факту виконання умов договору іпотеки, з якими Закон про іпотеку та договір іпотеки пов`язують можливість переходу права власності на обєкт, не перевірено документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав (статті 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 35, 37 Закону України «Про іпотеку», пункти 57, 61 Порядку № 1127) та не відмовлено у державній реєстрації прав, оскільки рекомендоване повідомлення 1 та рекомендоване повідомлення 2 не відповідають вимогам, встановленим законодавством. Тому комісія дійшла висновку, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягає скасуванню.

Отже, відповідач вважає, що позивачем не обґрунтовано незаконності рішень, прийнятих відповідачем, а також у зв`язку з встановленням комісією порушень при проведенні реєстраційних дій, які підлягали скасуванню, для задоволення позову та позовних вимог немає.

01.03.2021 та 03.03.2021 представником Міністерства юстиції України подано письмові пояснення у даній справі з проханням у задоволенні позову ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» про визнання незаконним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017, наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 за № 1406/15 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» відмовити в повному обсязі. У поясненнях викладено заперечення, наведені у відзиві на позовну заяву. Також зазначено, що суб`єктом оскарження (приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.) було перевищено строки розгляду заяви про державну реєстрацію. Відповідач зазначає, що, як вбачається з Державного реєстру прав, причиною перевищення строків розгляду заяви є помилка суб`єкта оскарження, зокрема, замість виконання операції із зявою «Зупинення державної реєстрації прав» (в порядку статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), було зупинено розгляд заяви, хоча підстави для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень регламентованол ст. 23 вказаного закону. Проте, як зазначає відповідач, згодом вказану помилку суб`єктом оскарження було виправлено. Але такі дії суб`єкта оскарження призвели до перевищення строків розгляду заяви.

25.05.2021 на розгляд суду представником відповідачів подано письмові пояснення. До вказаних письмових пояснень представником відповідачів долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. У поясненнях зазначає, що необхідною умовою застосування судом певного певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

У поясненнях Міністерство юстиції України зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» передало до статутного капіталу Товариству з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт», як внесок, нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю площею 7774,7 кв.м., що розташована за адресою: вул. Бориславська, 47, м. Трускавець, Львівська область (реєстраційний номер: 115), що підтверджується актом приймання-передачі до статутного капіталу ТзОВ «Трускавець Естейт» від 18.12.2019, рішенням учасника № 16/12/19 ТзОВ «Трускавець Естейт» від 16.12.2019, протоколом № 12/12/19 ТзОВ «ФК «Поліс» від 12.12.2019.

У поясненнях вказує, що внесення об`єкта нерухомого майна до статутного капіталу ТзОВ «Трускавець Естейт» означає, що у позивача відсутнє право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 115, тому вважає, що останній оскаржує порушення його прав, якими він не володіє.

Міністерство юстиції України стверджує, що відсутність у позивача права власності на об`єкт нерухомого майна за № 115 свідчить про відсутність порушень його прав, винесеним наказом Міністерства юстиції України № 1406/5 від 25.04.2017 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Міністерство вважає, що спір існує між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець».

Ліквідатором ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» подано 06.04.2021 та 17.08.2021 пояснення, у яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ліквідатор ТзОВ «КМЦ «Трускавець» зазначає, що оскільки Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України не є самостійним, окремим органом державної влади, вона не може бути відповідачем по справі. Також зазначає, що висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації має рекомендаційний характер і не створює для особи юридичних обов`язків та наслідків, які б могли порушити її права та інтереси. При цьому зобов`язуючим актом для особи є наказ Міністерства юстиції.

Щодо тверджень позивача про те, що розгляд скарги не був віднесений до компетенції Міністерства юстиції України по причині наявності судового спору, ліквідатор ТзОВ «КМЦ «Трускавець» стверджує, що посилання позивача на наявність судового спору при розгляді Комісією скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» є безпідставним, оскільки всі судові рішення, на які він посилався, були спорами, які не стосувались нерухомого майна (тобто не стосувались звернення стягнення на нерухоме майно, визнання права права власноті на нього тощо), а відносились до спорів між третьою особою ОСОБА_1 чи ТОВ «КМЦ «Трускавець», як поручителем своїх грошових зобов`язань за укладеними кредитним договором чи договором поруки (тобто визнання недійсним іпотечного та кредитного договорів, виконання ТОВ «КМЦ «Трускавець» своїх грошових зобов`язань перед третіми особами, тощо). Таким чином, на переконання ліквідатора, в діях Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України з прийняття до розгляду скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» відсутні правопорушення.

Щодо твердження позивача про те, що розгляд скарги відбувся з порушенням Міністерством юстиції порядку повідомлення осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, ліквідатор ТзОВ «КМЦ «Трускавець» зазначає, що у матеріалах справи є докази належного сповіщення Комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту про дату і місце розгляду скарги. Що стосується встановленої в п.11 Порядку №1128 вимоги надання особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, копій скарги та доданих до неї документів, то, на переконання ліквідатора, ця норма не встановлює спосіб такого надання, та обов`язкової умови про їх отримання особами, запрошеними до розгляду скарги по суті. Натомість, як стверджується у поясненнях, позивач не надав суду доказів звернення до Міністерства юстиції України з метою отримання копії скарги та доданих до неї документів, оскільки виходячи з презумпції можливості та обов`язку знати про стан своїх майнових справ, мав довідатись про розгляд скарги та подати заяву до Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України про отримання цих документів. Таким чином, на думку ліквідатора ТзОВ «КМЦ «Трускавець» дії Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України по організації сповіщення осіб, запрошених до розгляду скарги по суті,повністю відповідають вимогам пунктів 9, 11 Порядку №1128.

Також ліквідатор ТзОВ «КМЦ «Трускавець» зазначає, що в основу мотивації при прийнятті рішення за результатами розгляду скарги, у формі наказу, покладається висновок Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України.

Ліквідатор ТзОВ «КМЦ «Трускавець» стверджує, що ТзОВ «КМЦ «Трускавець» належно вчинив дії та довів факт дізнання про порушення свого права саме 04.04.2017, що підтверджується відповідною довідкою з державного реєстру, та своєчасно подав скаргу на дії державного реєстратора, тому що вона була зареєстрована в Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України 20.04.2017 року, тобто до спливу 60-ти днів. Зазначає, що у матеріалах справи знаходяться надані ТзОВ «КМЦ «Трускавець» витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2017 та від 04.04.2017, які прямо свідчать про те, що товариство, виходячи з презумпції можливості та обов`язку знати про стан своїх майнових справ, періодично вчиняло дії з метою такого моніторингу.

Ліквідатор ТзОВ «КМЦ «Трускавець» вважає, що встановлені Комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України порушення при проведенні приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. реєстраційних дій по перереєстрації права власності на належне ТОВ «КМЦ «Трускавець» нерухоме майно були законною підставою для їх скасування.

Крім того, ліквідатором ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» подано 06.04.2021 пояснення, у яких зазначає, що, враховуючи той факт, що рішення суду в даній справі може вирішити питання про право власності ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» на нерухоме майно: будівлю Палацу культури «МИР», літера «А3», загальною площею 7774,7 кв.м, за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Бориславська, 47, товариство не заперечує проти задоволення клопотанння про залучення його співвідповідачем у справі.

06.04.2021 представником Лагодича М.М. подано письмові пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, представник ОСОБА_1 зазначає, що Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України не є самостійним, окремим органом державної влади, тому вона не може бути відповідачем по справі.

Також зазначає, що висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації має рекомендаційний характер і не створює для особи юридичних обов`язків та наслідків, які б могли порушити її права та інтереси. При цьому зобов`язуючим актом для особи є наказ Міністерства юстиції.

У поясненнях вказано, що посилання позивача на наявність судового спору при розгляді Комісією скарги ТОВ «КМЦ «Трускавець» є безпідставним, оскільки всі судові рішення, на які він посилався, були спорами, які не стосувались нерухомого майна (тобто не стосувались звернення стягнення на нерухоме майно, визнання права права власноті на нього тощо), а відносились до спорів між третьою особою ОСОБА_1 чи ТОВ «КМЦ «Трускавець», як поручителем своїх грошових зобов`язань за укладеними кредитним договором чи договором поруки (тобто визнання недійсним іпотечного та кредитного договорів, виконання ТОВ «КМЦ «Трускавець» своїх грошових зобов`язань перед третіми особами, тощо). Таким чином, вважає, що Комісія з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України правомірно прийняла скаргу ТзОВ «КМЦ «Трускавець» до свого розгляду.

Щодо твердження позивача про те, що розгляд скарги відбувся з порушенням Міністерством юстиції порядку повідомлення осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, представник ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи містять докази належного сповіщення Комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту про дату і місце розгляду скарги. Що стосується встановленої в п. 11 Порядку № 1128 вимоги надання особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, копій скарги та доданих до неї документів, то, на переконання ліквідатора, ця норма не встановлює спосіб такого надання, та обов`язкової умови про їх отримання особами, запрошеними до розгляду скарги по суті. Натомість, як стверджується у поясненнях, позивач не надав суду доказів звернення до Міністерства юстиції України з метою отримання копії скарги та доданих до неї документів, оскільки виходячи з презумпції можливості та обов`язку знати про стан своїх майнових справ, мав довідатись про розгляд скарги та подати заяву до Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України про отримання цих документів. Таким чином, на думку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів, дії Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України по організації сповіщення осіб, запрошених до розгляду скарги по суті,повністю відповідають вимогам пунктів 9, 11 Порядку №1128.

Також представник ОСОБА_1 зазначає, що в основу мотивації при прийнятті рішення за результатами розгляду скарги, у формі наказу, покладається висновок Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України. Тому вважає, що такий наказ є мотивованим.

Представник ОСОБА_1 стверджує, що ТзОВ «КМЦ «Трускавець» належно вчинив дії та довів факт дізнання про порушення свого права саме 04.04.2017, що підтверджується відповідною довідкою з державного реєстру, та своєчасно подав скаргу на дії державного реєстратора, тому що вона була зареєстрована в Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України 20.04.2017 року, тобто до спливу 60-ти днів.

У поясненні ОСОБА_1 вказано, що встановлені Комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України порушення при проведенні приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. реєстраційних дій по перереєстрації права власності на належне ТОВ «КМЦ «Трускавець» нерухоме майно були законною підставою для їх скасування.

Таким чином, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів, вважає, що позивачем не доведено та не обгрунтовано незаконність дій відповідачів.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. пояснень по суті спору не надано. 24.06.2021 від приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. У поданому клопотанні зазначила, що не заперечує проти клопотання відповідачів про закриття провадження уданій справі.

1.4. Заяви і клопотання учасників справи.

На розгляд суду представником ФОП Лагодича М.М. подано клопотання (заяву) від 21.01.2021 б/н про залучення до участі у даній справі Лагодича М.М., як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. В обґрунтування заяви зазначає, що предметом позовних вимог є спір щодо реєстраційних дій відносно об`єкта нерухомого майна, яке передано ТзОВ «КМЦ «Трускавець» ПАТ «ВТБ Банк» в іпотеку згідно іпотечного договору, яким забезпечено кредитні зобов`язання ФОП Лагодича М.М. (позичальника) перед ПАТ «ВТБ Банк» на підставі кредитного договору від 09.09.2008 №10.128/08-КД. Таким чином, вважає, що звернення ТзОВ «ФК «Поліс» стягнення на предмет іпотеки (як нового кредитора) безпосередньо впливає на обов`язки ФОП Лагодича М.М., як позичальника за вказаним кредитним договором, перед ТзОВ «ФК «Поліс».

Ухвалою суду від 16.02.2021 залучено до участі у даній справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Лагодича М.М.

18.03.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача, в якій просить залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» як співвідповідача у даній справі № 914/1339/18(826/5855/17).

Ухвалою суду від 08.06.2021 на задоволення заяви позивача залучено до участі у справі як відповідача-3 ТзОВ Культурно-мистецький центр Трускавець та виключено його зі складу третіх осіб у справі.

22.03.2021 на розгляд суду надійшла заява Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі, у якій просить закрити провадження у справі № 914/1339/18 (826/5855/17) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до Комісії з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» про визнання протиправним та скасування наказу, з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України.

У заяві зазначено, що предметом оскарження у даній господарській справі є наказ Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Міністерство вказує, що наказом Міністерства юстиції України від 05.05.2018 року № 1437/5 «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», від 24.05.2018 року № 1570/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 № 1437/5» скасовано наказ Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Таким чином, відповідач вважає, що у випадку припинення існування предмета спору шляхом скасування оскаржуваного акта Міністерства юстиції України провадження у справі закривається з підстав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

У заяві додатково зазначено, що наказ Міністерства юстиції України від 05.05.2018 року № 1437/5 «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та від 24.05.2018 року № 1570/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 № 1437/5» не оскаржувалися у судовому порядку.

06.04.2021 та 17.08.2021 ліквідатором ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» подано пояснення на заяву відповідачів про закриття провадження у даній справі, у якій зазначає, що ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» заперечує проти заяви відповідачів про закриття провадження у справі.

Ліквідатор зазначає, що в якості підстави винесення наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2018 №1570/5 зазначена постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 року у справі №826/5855/17. Однак, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року по справі № 826/5855/17, адміністративне провадження № К/9901/52307/18, К/9901/51997/18 були скасовані постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року по справі №826/5855/17.

Відповідно, зазначає ліквідатор ТзОВ «КМЦ «Трускавець» на сьогодняшній день відсутні правові підстави, що покладені в основу наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1437/5, зі змінами до нього, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 24.05.2018 №1570/5, якими скасований оспорюваний наказ Міністерства юстиції України від 24.05.2017 року №1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Тому вважає, що такий наказ Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1437/5 підлягає скасуванню як безпідставний.

Ліквідатор ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» зазначає, що дізнався про існування наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1437/5 в ході розгляду справи № 914/1339/18(826/5855/17), прийнятою до провадження Господарського суду Львівської області ухвалою судді Артимовича В.М. від 23.12.2020 року, із заяви про закриття провадження по справі, поданої відповідачами по справі 22.03.2021 року. В цій же заяві представником Міністерства юстиції України зазначено, що наказ Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1437/5 в судовому порядку не оскаржувався.

Таким чином, з метою захисту прав кредиторів, ліквідатор ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» вказує, що звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про поновлення прав товариства шляхом скасування наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1437/5, зі змінами до нього, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 24.05.2018 №1570/5, «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2017 року №1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Також ліквідатор ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» вказує, що у випадку відмови, він має намір оскаржити цей наказ в судовому порядку.

06.04.2021 представником Лагодича М.М. подано письмові пояснення на заяву відповідачів про закриття провадження у даній справі, у яких не заперечує проти заяви відповідачів про закриття провадження у справі по причині відсутності існування предмета спору шляхом скасування Міністерством юстиції України своїм наказом від 05.05.2018 № 1437/5 оскаржуваного наказу від 25.04.2017 № 1406/5.

06.04.2021 від позивача надійшло клопотання з проханням відмовити Міністерству юстиції України у задоволенні заяви про закриття провадження у даній справі.

12.05.2021 на електронну адресу суду представником позивача подано заперечення проти заяви відповідачів про закриття провадження у даній справі.

Зокрема, позивач зазначає, що підставою для прийняття наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 № 1437/5 «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» була постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2017 у справі № 826/5855/17, якою був скасований наказ Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Однак, вказана постанова скасована постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року по справі № 826/5855/17. Таким чином, позивач зазначає, що підстави для прийняття наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 № 1437/5 відпали і є усі підстави для відновлення чинності наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5.

Представник ТзОВ «ФК «Поліс» для з`ясування позиції Міністерства юстиції України щодо чинності наказу від 05.05.2018 № 1437/5 та підстав його подальшого скасування звернувся з адвокатським запитом до Міністкрства юстиції України. У відповідь на адвокатський запит Міністерство юстиції України повідомило, що у нього відсутні підставидля прийняття рішення про скасування власного рішення у формі наказу, в тому числі наказу про скасування наказу, тобто наказ від 05.05.2018 № 1437/5 є чинним. Проте, як стверджує позивач, 29.04.2021 ТзОВ «Поліс» отримало лист від виконавчого комітету Трускавецької міської ради з вимогою привести до належного санітарного стану власну територію та прилеглу територію за адресою: м. Трускавець, вул. Бориславська, 47. Для надання відповіді про те, що ТзОВ «ФК «Поліс» не є власником нерухомого майна за вказаною адресою, позивачем отримано 30.04.2021 інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої стало відомо, що нежитлова будівля загальною площею 7774,7 кв.м., розташована за адресою: м. Трускавець, вул. Бориславська, 47, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 115, зареєстрована 16.11.2020 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець» на підставі постанови Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 826/5855/17 та наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017.

Отже, позивач зазначає, що наказ Міністерства юстиції України від 25.04.2017 за № 1406/5 не вичерпав свою дію та став підставою для реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець». Таким чином, позивач вказує, що оскаржуваний наказ продовжує діяти та порушувати права ТзОВ «ФК «Поліс», а тому підлягає скасуванню.

24.05.2021 представником Лагодича М.М. подано письмові пояснення на заперечення позивача проти заяви про закриття провадження у даній справі. У цих поясненнях представник Лагодича М.М. стверджує, що ТзОВ «ФК «Поліс» достеменно знало про наявність наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 № 1437/5, яким скасовано наказ Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» в день його винесення, оскільки саме товариство було ініціатором звернення до міністерства про його видання. Також представник Лагодича М.М. зазначає, що саме після видання Міністерством юстиції України наказу від 05.05.2018 № 1437/5 товариство отримало змогу звернутися до державного реєстратора, який відновив 27.08.2018 право власності ТзОВ «ФК «Поліс» на об`єкт нерухомого майна «Будівля Палацу культури «МИР», літера «А3», загальною площею 7774,7 кв.м, матеріали стін: цегла», а згодом внести дане майно в статутний капітал іншої юридичної особи ТзОВ «Трускавець Естейт».

24.06.2021 від приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. надійшло клопотання у якому зазначила, що не заперечує проти клопотання відповідачів про закриття провадження уданій справі.

Розглянувши заяву відповідача про закриття провадження у справі, проаналізувавши матеріали справи та доводи і заперечення учасників справи щодо такої заяви, суд дійшов висновку, що відповідна заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Перелік підстав закриття провадження у справі визначений у ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, можливе в разі, коли предмет спору існував на момент звернення до суду та припинив існування в процесі розгляду справи, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Зазначені правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №13/51-04.

Суд зазначає, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладом відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючими ознаками) є предмет та підстава.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Міністерство юстиції України вважає, що у цій справі відсутній предмет спору з огляду на прийняття Міністерством юстиції України наказу від 05.05.2018 № 1437/5 «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Суд вважає за необхідне зазначити, що предметом позову у цій справі (матеріально-правова вимога) є вимоги немайнового характеру про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким фактично скасовано право власності ТзОВ «ФК «Поліс» на нежитлову будівлю, загальною площею 7774,7 кв.м., за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 47.

Тобто, предметом спору у даній справі є фактично вимога про неправомірність вибуття вказаного об`єкта нерухомого майна з власності ТзОВ «ФК «Поліс».

Суд звертає увагу на те, що в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі № 826/5855/17 встановлено, що предметом спору у даній справі № 826/5855/17 є вирішення питання щодо права власності на нерухоме майно (нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вулиця Бориславська, будинок 7 на підставі договору іпотеки від 09.09.2008 року) між позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» та третьою особою ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець».

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що власне Міністерством юстиції України, заперечуючи щодо задоволення клопотання позивача про направлення справи за встановленою підсудністю, було зазначено, що предметом спору у даній справі є вирішення питання щодо права власності на нерухоме майно між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» та третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець», а позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування висновку та наказу відповідача є похідними вимогами у даній справі. У своїх поясненнях від 15.01.2021, долучених до відзиву на позов, Міністерство юстиції України вказує, що, враховуючи предмет спору та суб`єктний склад учасників справи, необхідно вирішити питання щодо правомірності набуття позивачем права власності на об`єкт нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 09.09.2008.

Таким чином, у даному випадку між позивачем та відповідачами не врегульовано спірні питання, оскільки між сторонами існує спір щодо власника майна, адже ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» позовні вимоги не визнає та вважає, що правомірно набуло право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 7774,7 кв.м., за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 47, а тому провадження у справі не може бути закрито з підстав відсутності предмета спору.

З огляду на викладене, оскільки предмет спору у цій справі справі не припинив своє існування, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання відповідача Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі слід відмовити.

2. Мотивувальна частина рішення:

2.1. Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що 09.09.2008 між ФОП Лагодичем М.М. (позичальник) та ВАТ ВТБ Банк (правонаступником якого є ПАТ ВТБ Банк) був укладений кредитний договір № 10.128/08-КД, згідно якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на таких умовах: сума кредиту - 1 300 000,00 доларів США; строк кредитування 7 років до 08.09.2015; проценти за користування кредитом 16 відсотків річних, а позичальник зобовязується використати кредит на передбачені в кредитному договорі цілі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання в порядку і строки, передбачені кредитним договором.

Згідно п.5.1 кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути банку отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі в строки та у порядку, встановлені кредитним договором.

09.09.2008 між ВАТ ВТБ Банк (правонаступником якого є ПАТ ВТБ Банк (іпотекодержатель)) та ТзОВ Культурно-мистецький центр Трускавець (іпотекодавець), який є майновим поручителем за зобов?язаннями СПД ФО Лагодича М.М., укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Чичерською Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 1843.

Предметом цього договору є передача іпотекодавцем іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, зазначене в п.1.3. цього договору, надалі предмет іпотеки, для забезпечення виконання зобов?язань позичальника в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати плати за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором № 10.128/08-КД від 09.09.2008 та будь-якими додатковими угодами до нього (у т.ч. які збільшують основне зобов?язання).

Згідно п.1.3. іпотечного договору, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлову будівлю, а саме: будівлю Палацу культури Мир, за планом земельної ділянки позначеною літерою А3, цегляна, що знаходиться за адресою: м.Трускавець Львівської області на вул. Бориславській, 47, яка належить на праві власності, і на яку, відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. Загальна площа нежитлового приміщення складає 7774,7 кв.м.

У зв`язку з невиконанням умов договору, ВАТ «ВТБ Банк» звернувся з позовом до Господарського суду Львівської області про дострокове стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.12.2009 у справі № 26/202, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2010, у задоволенні позову ВАТ «ВТБ Банк» про дострокове стягнення заборгованості з ФОП Лагодич М.М. за кредитним договором відмовлено на підставі того, що непідписання сторонами кредитного договору графіка повернення кредиту свідчить про погодження повернення позичальником кредиту та сплату процентів за користування кредитом в строк, зазначений у п.1.1 кредитного договору, тобто - до 08.09.2015.

Права вимоги заборгованості за кредитним договором та права іпотекодержателя за іпотечним договором були відступлені ПАТ ВТБ Банк на користь ТОВ Фінансова компанія Поліс на підставі: договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ від 18.11.2015, додаткової угоди № 1 від 27.11.2015 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ від 18.11.2015, договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2225.

ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» надіслало ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та ФОП Лагодич М.М. вимогу № 26.01.2016-3 від 26.01.2016 про усунення порушення (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»), в якій повідомило про наявність заборгованості, згідно кредитного договору. У своїй вимозі ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» вимагало сплатити заборгованість у повному обсязі у 30-денний термін та попередило, що у випадку несплати зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Вищезазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від 31.10.2016 у справі № 914/2225/16, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16 березня 2017 року та постановою Вищого Господарського Суду України від 11 липня 2017 року у справі № 914/2225/16.

Як зазначено позивачем, 18.11.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» було зареєстровано право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Бориславська, будинок 7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 115.

26.01.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33584716.

20.04.2017 до Міністерства юстиції України надійшла скарга від 18.04.2017, подана ТзОВ «КМЦ «Трускавець», в якій зазначено, що під час проведення державним реєстратором - приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. реєстраційних дій, було грубо порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: здійснено реєстраційні дії, не беручи до уваги наявність ухвали Франківського районного суду м. Львова про накладення арешту на спірне майно та не встановлення державним реєстратором факту виконання умов договору іпотеки.

Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.04.2017 вирішено задовольнити скаргу ТОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017 частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 № 33584716, прийняте приватним нотаріусом у частині оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Наказом заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації № 1406/5 від 25.04.2017 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було скасовано.

Зі змісту наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5 вбачається, що він прийнятий, на підставі ч. ч. 2, 5 ст. 26, пп. «а» п. 2 ч. 6. ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 та висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.04.2017 року за результатами розгляду скарги ТзОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017.

Наказом від 25.04.2017 № 1406/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 № 33584716, яке прийнято приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.

Позивач, вважаючи висновки комісії та наказ незаконними та такими, що прийняті з порушенням вимог щодо процедури розгляду скарг на рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, звернувся до суду з відповідним позовом.

2.2. Норми права, застосовані судом. Оцінка суду.

Суд, проаналізувавши матеріали та з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Дія вказаного закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Частина 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах і в порядку, визначених цим Законом (пункти 1, 4 частини 1 статті 3 Закону).

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Міністерство юстиції України, зокрема, розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Частиною 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийнято Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (надалі - Порядок №1128), який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Пунктом 2 Порядку № 1128 (у редакції чинній станом на час розгляду скарги) передбачено, що для забезпечення розгляду скарг утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджується Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду (п. 19 Порядку №1128 у редакції чинній станом на час розгляду скарги).

Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

У п. 8 Порядку № 1128 (у редакції станом на момент розгляду скарги) визначено, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктом 9 Порядку № 1128 (у редакції станом на момент розгляду скарги) встановлено, що під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

У п. 10 Порядку № 1128 (у редакції станом на момент розгляду скарги) визначено, що субєкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін?юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1128 (у редакції станом на момент розгляду скарги), копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави дійти висновку про те, що суб`єкт розгляду скарги зобов`язаний під час розгляду скарги по суті запросити скаржника та/або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі або встановлених відповідно до відомостей реєстрів та суд зазначає, що використане у нормативному приписі Порядку № 1128 слово «повідомляє» для вираження волі на те, що під час розгляду скарги по суті Міністерство юстиції України має запросити скаржника та/або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі або встановлених відповідно до відомостей реєстрів вказує на істотність, безальтернативність та необхідність вчинення дій, спрямованих на прикликання скаржника та суб`єкта оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

Міністерство юстиції України повинне вдаватись до розумних і необхідних заходів для розгляду скарги і забезпечення прав учасників реєстраційних відносин.

Як зазначено Міністерством юстиції України, на виконання умов п. 11 Порядку № 1128, ним було надіслано копії скарг на адреси суб`єкта оскарження та заінтересованої особи, що підтверджується копіями супровідних листів від 21.04.2017р. № 11683-0-33-17/19К та № 2/11683-0-33-17/19К в той час, як засідання Комісії відбулося 25.04.2017, тобто позивач був повідомлений завчасно. Також було розміщено оголошення про засідання комісії на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, про що в матеріалах справи наявні докази, а саме роздруківка з офіційного сайту Мін`юсту.

Однак, з огляду на матеріали справи, судом встановлено, що в них відсутні докази направлення листа повідомлення про розгляд скарги, а є лише лист, який мав бути направлений на адресу позивача, що в свою чергу свідчить про те, що комісією не було повідомлено позивача про розгляд скарги (Т.1, а.с.108-109).

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів повідомлення позивача та третьої особи про розгляд скарги ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» від 18.04.2017 року. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення на адресу ТзОВ «ФК «Поліс» копії скарги та доданих до неї документів.

Ліквідатор ТзОВ «КМЦ «Трускавець», заперечуючи щодо задоволення позову, зазначає, що у матеріалах справи є докази належного сповіщення Комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України осіб, запрошених до розгляду скарги по суті шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту про дату і місце розгляду скарги.

Водночас суд звертає увагу на те, що з роздруківки з офіційного сайту Мін`юсту щодо оголошення про засідання комісії 25 ківтня 2017 року (а.с. 110, Том 1) не вбачається яких осіб, запрошено та/чи повідомлено до розгляду скарги ТзОВ «КМЦ «Трускавець», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.04.2017 за № 11683-0-33-17.

Отже, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ним завчасно було направлено позивачу повідомлення про отримання скарги від ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та копії такої скарги з додатками.

Недотримання порядку розгляду скарги у вимірі сказаного, мети, значення і призначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наслідками якої один із суб`єктів реєстраційних дій втрачає речове право, а інший набуває, і при цьому відбувається обмеження права першого на можливість щонайменше донести свою позицію про правильність дій державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації прав, не може і не повинно визнаватися формальним порушенням.

Отже, неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 826/9791/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 821/669/17 та від 15 серпня 2019 року у справі №826/3539/17.

Тому, наказ Мінюсту не підлягає перевірці по суті встановлених ним обставин, тобто результатів перевірки скарги, оскільки позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді скарги є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення, що є достатньою підставою для визнання протиправним та скасування спірного наказу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 826/19452/16, від 20.05.2019 у справі №826/9046/16, від 11.10.2019 у справі № 810/1701/18, від 24.12.2019 у справі № 826/13305/17, від 18.06.2020 у справі № 820/1063/17.

З огляду на передбачені законом вимоги, встановивши, що суб`єкта, дії якого оскаржуються не повідомлено про час та місце розгляду скарги та йому не надіслано скарги, відповідач не має законних підстав розглядати скаргу по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 р. у справі № 822/1874/17, провадження № К/9901/15719/18.

Порушення Міністерством юстиції України Порядку № 1128 (в частині повідомлення про час та дату розгляду скарги, надіслання копії скарги з додатками) є самостійною, достатньою та необхідною підставою для скасування наказу без перевірки його по суті, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 826/14385/16 (ЄДРСРУ №82499084), зокрема, у постанові вказано: «Міністерство юстиції України повинно обрати і притримуватися такої процедури розгляду скарги, за якої не тільки скаржник, але й суб`єкт оскарження та зацікавлені особи повинні бути обізнаними про подання скарги, дату, час і місце її розгляду. Інакше кажучи, обрати форму повідомлення зацікавленої особи про скаргу і порядок її розгляду, які з погляду стороннього зовнішнього спостерігача має свідчити про поінформованість суб`єкта оскарження чи зацікавленої особи, а також про об`єктивну спроможність суб`єктів реєстраційних відносин виразити і донести до Міністерства юстиції України свою позицію щодо доводів скарги».

Таким чином, невиконання суб`єктом владних повноважень вимог законодавства в частині неповідомлення зацікавлених осіб зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Крім того, суд також зазначає таке.

Згідно з п. 5-6 Порядку № 1128 (у редакції, чинній на момент розгляду скарги), перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги. У разі коли розгляд скарги відповідно до законів здійснюється іншим суб`єктом розгляду скарги, така скарга у строк не більше п`яти календарних днів з моменту її реєстрації пересилається суб`єктом розгляду скарги, яким отримано скаргу, за належністю відповідному суб`єкту розгляду скарги, про що повідомляється відповідному скаржнику. Строк розгляду скарги у випадку, передбаченому абзацом першим цього пункту, обраховується з дати її реєстрації належним суб`єктом розгляду скарги. При цьому, вимога законів щодо строків подання скарги вважається виконаною, якщо така скарга подана у відповідні строки до суб`єкта розгляду скарги, який пересилав її до належного суб`єкта розгляду скарги.

Відповідно до п. 7 Порядку № 1128 (у редакції, чинній на момент розгляду скарги) у разі коли встановлено порушення вимог законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Таким чином, Комісія перед початком розгляду скарги по суті повинна встановити чи подана скарга із дотриманням строків, встановлених для її подання. У разі якщо строк подання скарги порушено, - повинно бути прийнято мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Позивач в позовній заяві зазначає, що оскаржуване ТзОВ «КМЦ «Трускавець» рішення державним реєстратором (приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.) прийнято 26.01.2017, а зі скаргою на дане рішення ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» звернулося 18.04.2017, тобто після спливу 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується.

З огляду на матеріали справи, скаржником - ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» до скарги надано довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: № 78572590 від 22.01.2017 та №84206514 від 04.04.2017.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16.11.2016 року № 6-2469цс16, порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який особа не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Особа повинна також довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого нормами законодавства.

Для визначення моменту виникнення права на оскарження дій або бездіяльності державного реєстратора важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права - прийняття рішення, що оскаржується), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому за змістом ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав прийняття рішення, що оскаржується, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг строку починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатися про порушення права, тобто про прийняття відповідного рішення державним реєстратором, слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

З поданих до скарги документів вбачається, що скаржник здійснював моніторинг відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Натомість, з поданих документів встановити дату коли скаржник дізнався про порушення своїх прав неможливо.

Таким чином, комісією порушено порядок розгляду скарги в частині встановлення факту дотримання скаржником строку її подання.

У п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції станом на момент розгляду скарги) визначено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

В ухвалі Франківського районного суду м. Львова від 11.01.2017 у справі № 465/6234/16-ц про скасування заходів забезпечення позову зазначено наступне: «за наявності накладеного арешту на майно ТзОВ «КМЦ «Трускавець», згідно ухвали про забезпечення позову від 07 листопада 2016 року, права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» як іпотекодержателя на одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в порядку, визначеному ст. ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку» та договором іпотеки є порушеними, в зв`язку з чим, з метою усунення порушень прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 07 листопада 2016 року в частині накладення арешту в межах суми позову - 3 500 000 грн. на належне ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська,47; ) нерухоме майно: нежитлову будівлю загальною площею 7774,7 кв.м., реєстраційний номер майна 7377043, розташовану за адресою:АДРЕСА_1, яке належить ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 09.09.2004 року, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради та заборони Державним реєстраторам прав на нерухоме майно та особам на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно проводити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії наслідком яких є зміна власника майна, яке належне ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 47; ідентифікаційний код юридичної особи: 32404113) підлягає скасуванню.».

Як встановлено судом, в серпні 2016 року ТзОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Фізичної особи - підприємця Лагодич М.М., ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс», ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсним кредитного договору № 10.128/08-КД від 09.09.2008, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Лагодич М.М. та Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», договору іпотеки, укладеного між ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», дана інформація є доступною та розміщена в ЄДРСР (http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 31.10.2016р. у справі № 914/2225/16, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Як встановлено судом, станом на на 20.04.2017 (час подання скарги) у провадженні Вищого господарського суду України перебувала справа № 914/2225/16 за касаційною скаргою ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець», був наявний судовий спір щодо спірного нерухомого майна та переходу права власності на нього.

Суд зазначає, що предметом спору у справі № 914/2225/16 було визнання недійсним, у тому числі договору іпотеки від 09.09.2008, на підставі якого прийнято рішення державного реєстратора від 26.01.2017 про реєстрацію права власності за ТзОВ «ФК «Поліс», яке оскаржувалося ТзОВ «КМЦ «Трускавець».

Заперечуючи доводи позивача, Міністерство юстиції України стверджує, що скаржник в скарзі не зазначив інформацію про наявність будь-якого спору, при цьому наголосив, що судовий спір з порушеного у вищевказаній скарзі питання про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 33584716 від 26.01.2017 р. - відсутній. Міністерство юстиції України також посилається на те, що законодавством на Комісію не покладено обов`язку перевірки відомостей про наявність/відсутність спору шляхом перевірки відомостей в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Однак, зазначені твердження Міністерства юстиції України суперечать положенням чинного законодавства, а саме: п. 5 Порядку № 1128 та п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Слід зазначити, що Міністерство юстиції України не було позбавлено права перевірити інформацію про встановлення відсутності спору між сторонами щодо спірного нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» є автоматизованою системою збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 754/4727/16-ц).

Суд звертає увагу на те, що згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. З моменту офіційного оприлюднення судового рішення, інформація та обставини наведені у ньому є загальнодоступними та загальновідомими.

Суд зазначає, що враховуючи наведене, до повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Таким чином, Міністерство юстиції України повинно було повернути скаргу скаржнику, у відповідності до п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у такій скарзі не належить до його компетенції, оскільки був наявний судовий спір щодо вищевказаного нерухомого майна та переходу права власності на нього.

Крім того, Міністерство юстиції України, заперечуючи позовні вимоги, стверджує про законність наказу Міністерством юстиції України у відзиві. Зокрема, зазначає, що з Рекомендованого повідомлення 1 вбачається, що: направлено його на адресу керівника ТзОВ «КМЦ «Трускавець», а не на адресу ТзОВ «КМЦ «Трускавець», як передбачено Договором іпотеки; на самому повідомленні відсутня дата його вручення; відсутня відмітка про те, хто отримав Рекомендоване повідомлення 1 (уповноважена особа, особа за довіреністю, особисто); відсутній підпис особи, яка одержала рекомендоване повідомлення; рекомендоване повідомлення не містить прізвища працівника поштового зв`язку; з відстеження пересилання поштових відправлень (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/) вбачається, що Рекомендоване повідомлення 1 зі штриховим ідентифікатором Ц 078 взагалі не зареєстровано в системі. З Рекомендованого повідомлення 2 вбачається, що воно повертається за місцем обслуговування; з відстеження пересилання поштових відправлень (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/) вбачається, що Рекомендоване повідомлення 1 зі штриховим ідентифікатором Ц 726 взагалі не зареєстровано в системі.

З Висновку Комісії від 25.04.2017 р. вбачається, що під Рекомендоване повідомлення 1 зі штриховим ідентифікатором Ц 078 мається на увазі направлення 25.04.2016 вимоги про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а під Рекомендованого повідомлення 2, мається на увазі направлення 26.01.2016 вимоги про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Суд зазначає, що постановою Вищого Господарського суду України від 11 липня 2017 року у справі № 914/2225/16 встановлено, що ТзОВ «Фінансова «Компанія Поліс» надіслало ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 вимогу №26.01.2016-3 від 26.01.2016 р. про усунення порушення (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»), в якій повідомило про наявність заборгованості згідно кредитного договору. У своїй вимозі ТзОВ «Фінансова «Компанія Поліс» вимагало сплатити заборгованість у повному обсязі у 30-денний термін та попередило, що у випадку несплати зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи № 914/2225/16 судом встановлено, що на адресу Скаржника було направлено Вимогу № 26.01.2016-3 від 26.01.2016 про усунення порушення (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»), а отже доводи Міністерства юстиції України, про те, що Рекомендоване повідомлення 2 не було належним чином направлено на адресу скаржника є необґрунтованими та такими, що містять лише припущення.

У відповідності до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, суд звертає увагу, що інформація про відстеження пересилання поштових відправлень (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/) за штрихкодами можлива лише протягом шести місяців (п. 122 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270), а враховуючи, що Відповідач 1 перевіряв відстеження за 2016 рік (26.01.2016 та 25.04.2016) 25.04.2017, після спливу даного строку, а тому в базі Укрпошти інформація штриховими ідентифікаторами: Ц 726, Ц 078 - відсутня.

Слід також зазначити, що необґрунтованими є твердження Міністерства юстиції України про те, що позивач оскаржує порушення його прав, якими він не володіє, оскільки, на думку Міністерства юстиції України, внесення об`єкта нерухомого майна до статутного капіталу ТзОВ «Трускавець Естейт» означає, що у позивача відсутнє право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 115, а спір існує між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Культурно-мистецький центр «Трускавець».

Відповідно до змісту оскаржуваного наказу від 25.04.2017 № 1406/5 Міністерством юстиції України скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 № 33584716, прийняте приватним нотаріусом Барбуляк Х.М., яке стосується державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю площею 7774,7 кв.м., що розташована за адресою: вул. Бориславська, 47, м. Трускавець, Львівська область (реєстраційний номер: 115) саме ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс», яке в подальшому він реалізував, як внесок, шляхом передачі до статутного капіталу Товариству з обмеженою відповідальністю «Трускавець Естейт».

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017 за результатами розгляду скарги ТзОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2017 року за № 11683-0-33-17, суд зазначає таке.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб. Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У ч. ч. 1, 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до положень Порядку №1128 результати розгляду скарги у сфері державної реєстрації оформлюються висновком Мін`юсту та у подальшому на підставі відповідного висновку Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом, у формі наказу.

Отже, рішенням за результатом розгляду скарги є наказ Міністерства юстиції України.

Крім того, варто зазначити, що неодноразово Верховний Суд у своїх постановах зазначав, що висновки не є тими рішеннями, що порушують права заявника, захист права належним вважається за результатом оскарження відповідних рішень, складених на підставі відповідних висновків. У висновку відбувається лише фіксація певних обставин.

Отже, оскаржуваний висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017 року, який складений за наслідками розгляду по суті скарги ТОВ «Культурно-мистецький центр «Трускавець» за своїм змістом і правовим визначенням має рекомендаційний характер, а отже, не є обов`язковим для прийняття Міністерством юстиції України наказу саме у відповідності до цього висновку.

Суд зазначає, що вказаний висновок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні закону і не створює для особи обов`язків та наслідків за результатами його прийняття.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду у справі № 910/13407/17.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково та слід задоволити позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5, у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.04.2017 за результатами розгляду скарги ТзОВ «КМЦ «Трускавець» від 18.04.2017, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2017 року за № 11683-0-33-17 слід відмовити.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір в розмірі 1600,00 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 74-79, 123, 129, 236, 238-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Міністерства Юстиції України про закриття провадження у справі відмовити.

2. Позов задововолити частково.

3. Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25.04.2017 № 1406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

4. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13; ідентифікаційний код: 00015622) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (01004, м. Київ, вул. Шовковича, 42-44, офіс 13В, іднтифікаційний код: 38994463) 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

5. У решті позовних вимог відмовити.

6. Наказ відповідно до ст. 327 ГПК України видати після набрання судовим рішенням законної сили.

7. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.06.2022.

Суддя Артимович В.М.