ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2022 р. Справа№ 910/20124/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Поливач В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021, повний текст складено 13.08.2021

у справі №910/20124/20 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

3. ОСОБА_4

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерц-Сіті",

про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними рішень та актів приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про:

- визнання недійсною довіреності від 15.07.2020, яка видана від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Е.М. за №3637;

- визнання недійсним рішення єдиного учасника ТОВ "Комерц-Сіті" від 30.07.2020;

- визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Комерц-Сіті" від 31.07.2020, який підписано між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Комерц-Сіті" від 19.08.2020, який підписано між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ;

- визнання недійсним рішення єдиного учасника ТОВ "Комерц-Сіті" від 21.08.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі №910/20124/20 у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі №910/20124/20 та прийняти нове рішення про задоволення позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Демидова А.М., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2021 дану апеляційну скаргу залишено без руху.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021, у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В., яка входить до складу колегії суддів, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/20124/20.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Демидова А.М., Євсіков О.О.

Після усунення недоліків, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі №910/20124/20. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 08.11.2021 о 14:10 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 03.11.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 03.11.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

В ході розгляду спору склад колегії суддів змінювався та розгляд справи відкладався.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду апеляційної скарги у справі №910/20124/20 на 21.02.2022, та 21.02.2022 відкладено до 21.03.2022.

Однак, 21.03.2022 розгляд справи не відбувся.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022) в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 12 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статтею 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 2, 6 Європейської 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням Ради суддів України №9, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, розпоряджень Ради оборони міста Києва, судові справи призначені у період з 24.02.2022 по 31.03.2022 були зняті з розгляду.

Наказом Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022, у зв`язку з можливістю здійснення повноважень суддів безпосередньо у приміщенні суду, відновлено здійснення судочинства.

Зважаючи на викладене, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2022 повідомити учасників справи про призначення апеляційної скарги у справі №910/20124/20 до розгляду на 06.06.2022 о 14:20 год. Запропоновано учасникам справи повідомити суд про можливість розгляду справи без участі їх представників або участю у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Явка представників сторін.

В судове засідання 06.06.2022 з`явився представник позивача.

Представники відповідачів, третьої особи до судового засідання від 06.06.2022 не з`явились. Про призначення розгляду справи на 06.06.2022 учасників справи було додатково повідомлено шляхом надсилання ухвали суду від 11.05.2022 на електронні адреси вказані у матеріалах справи, а також про призначення судового засідання на 06.06.2022 у вказаній справі судом було розміщено оголошення на сайті «Судова влада України».

При цьому, суд зауважує, що учасникам було відомо про відкриття апеляційного провадження у справі, оскільки ухвали суду про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи неодноразово надсилались сторонам засобами поштового зв`язку. Однак, процесуальні документи суду, надіслані на адресу учасників, яка відповідає адресі вказаній у ЄДРПОУ, а також адресі яка відома згідно матеріалів справи, неодноразово були повернуті з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» тощо.

Частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Суд зазначає, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. При цьому, сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Отже, судом вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення усіх учасників справи.

Зважаючи на викладене, про час та місце судового засідання учасники справи належним чином повідомлені у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 06.06.2022 від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у даній справі змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу №9 Загальних зборів учасників ТОВ "Комерц-Сіті" від 25.03.2016 прийнято ОСОБА_1 до складу учасників ТОВ "Комерц-Сіті" з часткою розміром 1 000,00 грн, що становить 100% статутного капіталу зі всіма правами та обов`язками учасника Товариства; затверджено частку ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства в розмірі 100%, що становить 1 000,00 грн; прийнято на посаду директора Товариства ОСОБА_1 .

Відтак, 25.03.2016 відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Комерц-Сіті" ОСОБА_1 став учасником та директором ТОВ "Комерц-Сіті".

30.07.2020 ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 15.07.2020, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Е.М. та зареєстрована в реєстрі за №3637, підписав рішення одноосібного учасника ТОВ "Комерц-Сіті", яким звільним ОСОБА_1 з посади директора Товариства та призначив керівником ОСОБА_5 .

Згідно акту приймання-передачі від 31.07.2020, який підписано ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 перейшла частка у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ "Комерц-Сіті", яка належала ОСОБА_1

18.08.2020 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був підписаний акт приймання-передачі 100% частки статутного капіталу ТОВ "Комерц-Сіті".

Рішення від 21.08.2020, яке підписано ОСОБА_2 , звільнено ОСОБА_5 із посади директора ТОВ "Комерц-Сіті" та призначено керівником ТОВ "Комерц-Сіті" ОСОБА_2 .

Зазначені дії супроводжувалися внесенням державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що довіреність від 15.07.2020 на ім`я ОСОБА_4 позивачем не підписувалася, доручень на вчинення відповідних дій позивач нікому не надавав, з огляду на що, позивач звернуся до суду із даним позовом та просить визнати недійсною довіреність та вказані правочини на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстнції, за результатом дослідження даного спору, приймаючи до уваги подані до справи докази, дійшов висновку про те, що позивачем не доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами (у розумінні ст. 76, 77, 79 ГПК України), що оспорювана довіреність суперечить положенням ст. 203 ЦК України, а відповідно, не доведено наявності підстав для визнання довіреності недійсною відповідно до ст. 215 ЦК України. А тому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною довіреності.

Зважаючи на викладене, також суд зауважив, що позивачем не доведено, що при прийнятті рішення єдиного учасника ТОВ "Комерц-Сіті" від 30.07.2021 було порушено корпоративні права позивача, як єдиного учасника товариства.

Що стосується інших заявлених вимог, враховуючи, що матеріалами справи не доведено наявність підстав для визнання недійсними спірної довіреності, рішення єдиного учасника ТОВ "Комерц-Сіті" від 30.07.2020 та акту приймання-передачі від 31.07.2020, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог про визнання недійсним акту приймання-передачі від 19.08.2020 та рішення єдиного учасника ТОВ "Комерц-Сіті" від 21.08.2020, з огляду на їх похідній характер від первинних позовних вимог, які судом відхилені.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновок місцевого господарського суду щодо розгляду зазначених позовних вимог по суті передчасним та помилковим, виходячи із наступного.

Аналіз змісту та характеру заявлених ОСОБА_1 позовних вимог свідчить про те, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом та, визначаючи предметом спору визнання недійсною довіреності від 15.07.2020, визнання недійсним рішення єдиного учасника ТОВ "Комерц-Сіті" від 30.07.2020; визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Комерц-Сіті" від 31.07.2020; визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Комерц-Сіті" від 19.08.2020; визнання недійсним рішення єдиного учасника ТОВ "Комерц-Сіті" від 21.08.2020, фактично прагне відновлення становища, яке існувало до стверджуваного порушення його прав, тобто прагне відновити себе учасником та директором ТОВ "Комерц-Сіті".

Виходячи із формулювання позовних вимог у цій справі, стосовно поновлення порушених корпоративних прав позивача, суд акцентує увагу, що ефективність обраного позивачем способу захисту його порушених корпоративних прав визначається з урахуванням можливості у разі задоволення позову поновити такі права.

Перш за все суд вважає необхідним зазначити наступне.

Верховний Суд неодноразово акцентував, що у правовідносинах, щодо поновлення порушених корпоративних прав позивачів у разі здійснення їх захисту в судовому порядку безпосередньо пов`язане зі здійсненням державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства, тобто пов`язане з відносинами у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а тому ефективність обраного позивачем способу захисту його порушених корпоративних прав визначається з урахуванням можливості у разі задоволення позову поновити такі права, зокрема здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі та склад учасників товариства.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

17.06.2018 набрав чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" № 2275-VIII від 06.02.2018, який визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників (частина 1 статті 1 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Цим Законом були внесені зміни до законів України, зокрема до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (пункту 5 глави VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" № 2275-VIII від 06.02.2018). Зокрема стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" була доповнена пунктом 5, який визначає перелік документів, що подаються заявником для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 2) документ про сплату адміністративного збору; 3) один із таких відповідних документів, зокрема: д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

При цьому в розумінні пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" заявником, який може звернутися за вчиненням реєстраційних дій, є позивач або уповноважена ним особа - у разі подання судового рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників такого товариства чи судового рішення, що набрало законної сили, про стягнення з відповідача (витребування з його володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Отже у частині 5 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній з 17.06.2018) міститься перелік судових рішень, на підставі яких проводиться державна реєстрація змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства. Цей перелік є чітко визначеним і є вичерпним. Тобто, у зазначеній нормі міститься вичерпний перелік способів захисту порушених прав учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю, норми якого є спеціальними для зазначених товариств.

У розгляді даної справи, виходячи із формулювання позовних вимог у цьому спорі, колегія суддів зауважує, що на сьогодні існує стала та послідовна судова практика Великої Палати Верховного Суду щодо способу захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Верховний Суд неодноразово робив висновок, що у подібних спірних правовідносинах належним способом захисту є витребування власником майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Верховний Суд також звертав увагу, що у такому випадку недоцільно оскаржувати весь ланцюжок правочинів, які були укладені після вибуття майна із володіння власника.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово підкреслювала, що єдиний належний спосіб захисту у такій категорії справ міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Так, у пунктах 60 - 61 постанови Велика Палата Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) зробила висновок, що позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку в статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

У пункті 32 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 466/3221/16-а та пункті 43 постанови від 01 квітня 2020 року у справі № 813/1056/18 Велика Палата також вказала, що вичерпний перелік способів захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю, міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. У разі, якщо позивач прагне відновити склад учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення його прав або інтересів, і таке відновлення не може бути здійснене шляхом стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства (підпункт "е" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону), то належним способом захисту в цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Цей висновок був застосований та підтверджений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 927/97/19 (провадження № 12-133гс19); пункті 7.62 постанови від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/19 (провадження № 12-145гс19); пункті 44 постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20).

Зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду мають загальний характер та мають враховуватись при вирішенні питання щодо належності обраного позивачем способу захисту в усіх справах, що стосуються зміни розміру часток та відновлення складу учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення прав або інтересів учасників товариства.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такого висновку в межах цієї справи.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду, та, прийшов до помилкового висновку, розглядаючи даний спір по суті.

Разом з тим, суд зувертає увагу, що відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. При цьому, зазначені норми є загальними, стосуються майна в цілому, тобто регулюють правовідносини щодо і рухомого, і нерухомого майна. Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 916/585/18.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, розглянувши позовні вимоги у заявленій редакції по суті, припустився помилки та не звернув увагу на те, що наведені вимоги не відповідають належному та ефективному способу захисту порушеного права та фактично не відновлять порушене право позивача.

Колегія суддів вважає необхідним роз`яснити позивачу його право з метою захисту права власності на частку в статутному капіталі товариства звернутися до суду з позовом із визначенням належного способу захисту згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За результатом перегляду даної справи, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. Резолютивну частину про відмову у задоволенні позову слід залишити без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на позивача (скаржника).

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі №910/20124/20 змінити.

Резолютивну частину про відмову у задоволенні позову залишити без змін.

Мотивувальну частину викласти в редакції даної постанови.

3. Судові витрати за подачу апеляційної скарги покласти на позивача - ОСОБА_1 .

4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 15.06.2022.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

С.В. Владимиренко