ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року м. Черкаси справа № 925/130/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-Енергопостач", м.Київ, пр-кт Академіка Корольова,10

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія", м.Черкаси, вул.Гоголя,137

про стягнення 3318700,00 грн,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Чернов Д.М. адвокат за ордером;

від відповідача: не викликався.

ТОВ "Еверест-Енергопостач" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" з вимогами про стягнення грошових коштів у сумі 3318700 грн, як таких, що набуті без достатніх правових підстав з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України; а також про відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи.

Ухвалою суду від 11.02.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 12:00 год. 10.03.2022.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання.

10.03.2022 підготовче засідання відкладено до 12.04.2022.

28.03.2022 судом зареєстровано відзив на позовну заяву від 25.03.2022 (вх.№3711/22 від 28.03.2022) з доказами його направлення позивачу.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив і вказав, що між сторонами укладено договори постачання природного газу у 2020 та 2021 роках, що спростовує доводи позивача про перерахування коштів без достатніх правових підстав.

Позивачем заперечення на відзив до суду не подано.

30.03.2022 судом зареєстровано зустрічну позовну заяву ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" (вх.№3776/22 від 30.03.2022) про стягнення з ТОВ "Еверест-Енергопостач" заборгованості 1050131,68 грн за договором №2109-2020/1 від 21.09.2020 та додаткової угоди до нього з доказами направлення 28.03.20222 примірника позовної заяви ТОВ "Еверест-Енергопостач".

Ухвалами суду: від 28.04.2022 - у прийнятті зустрічної позовної заяви відмовлено, матеріали повернуті заявнику; підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.05.2022; від 26.05.2022 з огляду на відсутність доказів належного повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання розгляд справи відкладено на 10.06.2022.

У судовому засіданні 10.06.2022:

Позивач вимоги підтримав. Вказує на безпідставне отримання відповідачем коштів за природній газ і обов`язок відповідача повернути кошти з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України. Позивач відмовився отримувати обумовлений об`єм газу.

Відповідач вимоги заперечив письмово та вказав на наявність договірних відносин з позивачем. У відзиві на позов просить в позові відмовити. Заперечує можливість застосування вимог ст.1212 ЦК України до спірних відносин. Участь представника відповідача обов`язковою не визнавалась.

Інших доказів не подано.

Оскільки сторони належно повідомлені про час і місце проведення засідання, суд вважає за можливе розглянути спір по суті з прийняттям рішення. За результатами судового розгляду судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносин сторін та обставини:

Між позивачем ТОВ "Еверест-Енергопостач" (замовник, одержувач, кредитор) та відповідачем ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" (виконавець, постачальник, боржник) був укладений договір №2109/2020/1 від 21.09.2021 купівлі-продажу природного газу (а.с. 51-53). Додатковими угодами строк дії договору було пролонговано до 31.12.2021.

Предметом договору між сторонами є постачання за плату відповідачем природного газу (енергоносії) на потреби позивача. Ціна, кількість, об`єм газу, графік постачання - узгоджено між сторонами.

Відповідачем запропоновано додаткову угоду №26 до спірного договору, яка не була підписана позивачем (а.с. 54).

Суд зазначає, що між сторонами наявні триваючі двосторонні оплатні господарські відносини постачання природного газу на потреби позивача.

За результатами усних перемовин сторони 23.12.2021 дійшли згоди про відібрання позивачем природного газу на січень 2022 року загальним об`ємом від 15000 куб.м до 186000 куб.м газу.

Позивач мав на меті придбати та оплатити газ по ціні 44500-59500 грн/тис. куб.м.

Відповідач мав на меті відчуження та передачу газу позивачеві по 60000 грн/тис куб.м.

Відповідачем був виставлений рахунок позивачеві на оплату - №8900 від 23.12.2021 (а.с.17). Підставою оплати вказаний договір купівлі-продажу природного газу №2109-2120/1 від 21.09.2020. Ціна газу за 1000 куб.м вказана 49583,33 грн без ПДВ.

Позивач прийняв пропозицію та чотирма платежами оплатив вартість запропонованого газу як енергоносія:

- платіжне доручення №723 від 23.12.2021 на суму 1106700 грн (а.с. 18);

- платіжне доручення №734 від 30.12.2021 на суму 1800000 грн (а.с. 19);

- платіжне доручення №740 від 30.12.2021 на суму 40000 грн (а.с. 20);

- платіжне доручення №736 від 30.12.2021 на суму 1800000 грн (а.с. 21) -

на загальну суму 4744700 грн (з ПДВ).

В подальшому позивач відібрав з магістральної мережі природний газ у відповідача частково, в об`ємі 24000 куб.м на суму 1428000 грн і в подальшому відмовився отримувати (відбирати) газ з магістралі, оскільки його не влаштувала ціна товару (енергоносія) станом на момент виконання зобов`язання в натурі.

Відмову від отримання та відбору газу позивач мотивує також своїм невірним розумінням суті домовленостей з контрагентом (відповідачем, як постачальником газу). Подальші відносини з відповідачем припинились, в тому числі і з підстав зміни ціна на газ (зниження ціни).

Вимогу позивач обґрунтовує як стягнення з відповідача помилково зайво сплачених грошових коштів за газ з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України в сумі 3318700 грн, що є предметом спору.

Відмова відповідача від виконання вимог позивача про повернення надмірно сплачених грошових коштів стали причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення грошової заборгованості.

У відзиві на позов (а.с. 45-50) відповідач вимоги заперечив та вказав на наявність договірних відносин з позивачем, досягнення згоди по істотних умовах договору постачання природного газу №2109-2021/1 від 21.09.2020 та продовження дії договору до 31.12.2022.

Відповідач стверджує про досягнення згоди між сторонами на підписання додаткової угоди №26 від 23.12.2021 до договору. Предметом додаткової угоди є постачання додаткових об`ємів газу в розмірі 186000 куб.м по ціні 59500 грн/тис куб.м. Отримання позивачем рахунку №8900 від 23.12.2021 на суму 11066999,26 грн (з ПДВ), його часткова оплата є підтвердженням позивача свого волевиявлення на набуття у власність природного газу за господарською угодою та наміром виконувати певні юридичні обов`язки. В подальшому додаткова угода №26 до договору у виді єдиного документу позивачем не була підписана (а.с. 54).

Натомість позивачем перераховано на адресу відповідача обумовлені додатковою угодою №26 (п.5) 10% від суми договору за обумовлений об`єм газу і такі дії позивача вважає акцептом пропозиції Відповідача на постачання газу на потреби позивача.

29.12.2021 між сторонами була підписана додаткова угода №27 на постання газу позивачу в січні 2022 року в об`ємі 13000 м3 на загальну суму 578499,95 грн. (а.с. 66-68).

Оплата проведена позивачем повністю. У акті звірки взаємних розрахунків за період з 23.12.2021 до 19.01.2022 (а.с.76), що складений позивачем на підставі договору №1209/19-ЦПК від 12.09.2019, - останнім наведена недостовірна інформація по номерах рахунків на оплату. Акт є одностороннім та не підписаний відповідачем.

01.01.2022 відповідач передав позивачу обумовлений об`єм газу шляхом розміщення та підтвердження сповіщення на інформаційній платформі АТ "Укртрансгаз" (а.с.67).

08.02.2022 ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" направлено на адресу ТОВ "Еверест-Енергопостач" два примірники підписаного зі свого боку акту від 01.01.2022 №1 (а.с.68) приймання-передачі природного газу обсягом 13000 м3 вартістю 482083,29 грн за договором купівлі-продажу природного газу від 21.09.2020 №2109-2020/1, однак ТОВ "Еверест-Енергопостач" зі свого боку примірник підписаного акту на адресу ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" повернуто не було.

05.01.2022 ТОВ "Еверест-Енергопостач" на адресу ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" направлено лист від 05.01.2022 №05/01/22 (а.с.69) про відмову від замовленого на січень місяць газу в об`ємі 162000 м3 з 05.01.2022. Відповідач вважає, що вказаними діями між ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" та ТОВ "Еверест-Енергопостач" було досягнуто згоди щодо поставки природного газу за додатковою угодою від 23.12.2021 №26 у січні 2022 року у загальному обсязі 186000 м3, а саме: 24000 м3 було передано, а від отримання 162000 м3 ТОВ "Еверест-Енергопостач" відмовилось.

05.01.2022 ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" на адресу ТОВ "Еверест-Енергопостач" направлено лист №11294-22 (а.с.70) із пропозицією про продовження виконання останнім обов`язків щодо прийняття природного газу та його оплати відповідно до умов договору, оскільки відмова ТОВ "Еверест-Енергопостач" від замовленого обсягу газу на січень 2022 року завдасть збитків ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" у розмірі 3 млн.грн.

Листами від 05.01.2022 №05/01/22-1, від 06.01.2022 №06/01/22 та від 12.01.2022 (а.с.71-73) ТОВ "Еверест-Енергопостач" погодилось сплатити передбачений п.6.4 договору купівлі-продажу природного газу 21.09.2020 №2109-2020/1 штраф у розмірі 10% вартості газу, від якого останнє, як оптовий покупець, відмовилось та просило повернути залишок надлишково сплачених грошових коштів у сумі 2354800,00 грн із такого розрахунку: 162000 м3*59500,00 (вартість 1 тис м3 природного газу)*10% = 963900,00 грн.

12.01.2022 ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" листом №11294-22 (а.с.73) попередило ТОВ "Еверест-Енергопостач" про штраф, передбачений умовами договору за відмову від прийняття природного газу, про право ТОВ "ЦГК" на відшкодування збитків, завданих такою відмовою, а також про те, що у разі подальшої відмови від прийняття поставлений обсяг природного газу буде продано на Українській енергетичній біржі із покладенням на ТОВ "Еверест-Енергопостач" збитків від такого продажу, викликаних різницею в ціні газу.

19.01.2022 ТОВ "Еверест-Енергопостач" на адресу ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" направлено претензію №19/01/22-8 (а.с.74-75) із підтвердженням факту укладення між сторонами договору купівлі-продажу природного газу, відмови ТОВ "Еверест-Енергопостач" від 162000 м3 газу та вимогою про повернення ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" надлишково сплачених коштів (із урахуванням добровільно сплаченого оптовим покупцем штрафу у розмірі 10%) у сумі 2354800,00 грн, яку ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" залишено без задоволення та належного реагування.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "Еверест-Енергопостач" до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою від 03.02.2022 №8 про стягнення з ТОВ "Центральна газопостачальна компанія" грошових коштів у сумі 3318700,00 грн, як таких, що набуті без достатніх правових підстав з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки наявність триваючих договірних відносин між сторонами виключає застосування приписів ст.1212 ЦК України до спірних правовідносин, а у відповідача відсутні зобов`язання повернення коштів з мотивів безпідставного отримання чи помилкового перерахування (відзив, а.с. 45-50 з додатками). Після відмови Позивача отримати решту газу залишок об`єму спірного газу був проданий на Українській енергетичній біржі, про що письмово повідомлений Позивач (а.с. 73, 77-87). Дії Відповідача не оскаржені.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Позивач та відповідач є самостійними юридичними особами з внесенням даних в ЄДРПОУ, з визначенням видів діяльності. Сторони є суб`єктами господарювання на ринку послуг України.

Предмет спору визначений позивачем як стягнення з відповідача надмірно сплачених позивачем (помилково перерахованих) та безпідставно отриманих відповідачем коштів в сумі 3318700 грн - з посиланням на приписи ст.1212 ЦК України.

Суд враховує існування договірних відносин між сторонами на підставі письмового двостороннього строкового оплатного консенсуального договору №2109/2020/1 від 21.09.2021 купівлі-продажу природного газу (а.с. 51-53).

Наявність договірних відносин між сторонами не поставлена під сумнів і не оспорюється учасниками. Натомість позивач ґрунтує свої вимоги до відповідача, як позадоговірні відносини з посиланням на приписи гл.83 ЦК України як набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Суд критично оцінює доводи позивача, оскільки законодавець визначив диспозицію ст.1212 ЦК України як загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, згідно з частиною 1 ст. 1212 ЦК України виникнення зобов`язання із безпідставного збагачення передбачає одночасне настання таких умов:

- набуття або збереження майна, тобто особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- таке набуття або збереження майна відбувається за рахунок іншої особи, тобто внаслідок втрати або недоотримання цього майна іншою особою - потерпілим;

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок потерпілого.

Частиною 2 ст.1212 ЦК України передбачено, що зобов`язання із безпідставного набуття (збереження) майна виникає незалежно від того, що стало причиною збагачення набувача: його діяння, діяння потерпілого, інших осіб, подія.

Частина 3 ст.1212 ЦК України поширює дію положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями ЦК України, зокрема, на випадки виконання зобов`язання однією із сторін: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Тобто у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі, або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов.

В даному випадку наявність договірних відносин між сторонами не спростована та не заперечена позивачем. Господарське зобов`язання прийняття газу - оплати товару між сторонами виникло з договірних відносин.

Суд не оцінює чинність та суть договірних відносин, що виникли між сторонами на підставі договору №2109/2020/1 від 21.09.2021 купівлі-продажу природного газу, оскільки предмет спору відсутній за даним договором. Цей договір не поставлений сторонами під сумнів, не визнаний судом недійсним, не розірваний в установленому порядку.

Натомість, суд враховує волевиявлення сторін на настання певних юридичних наслідків відповідно до приписів ст.ст.4, 11 ЦК України шляхом направлення відповідачем позивачу рахунку на оплату від 23.12.2021 №8900 з чітким призначенням платежу "оплата по договору" та перерахування позивачем коштів відповідачу і частковий відбір газу з газотранспортної мережі за рахунок лімітів відповідача.

Суд підтверджує існування триваючих господарських договірних відносин між сторонами та придбавання позивачем за плату енергоносіїв у відповідача у розумінні приписів гл.54 ЦК України. Відмова позивача від отримання обумовлених об`ємів газу не свідчить про настання права вимоги відповідно до приписів ст.1212 ЦК України і є лише ризиками господарської діяльності позивача, оскільки за умовами договору у сторін виникли взаємні зобов`язання: прийняти газ та оплатити його, передати газ та прийняти оплату за нього. В даному випадку відсутні і ознаки помилкового перерахування коштів відповідачу за умовами договору.

При прийнятті рішення суд враховує також неналежний спосіб захисту права, обраний позивачем, що не відповідає приписам ст.ст. 15-16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3318700,00 грн безпідставно отриманих коштів (чи помилково перерахованих позивачем, в тому числі і на умовах письмового договору) з посиланням на приписи ст.1212 УК України - не ґрунтується на вимогах Закону, не підтверджена належними доказами, спростована належно відповідачем та не підлягає до задоволення з мотивів недоведеності, необґрунтованості та безпідставності (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі №923/1233/15, постановах Вищого господарського суду України від 10.01.2017 у справі №910/10029/16, від 04.07.2017 у справі №925/1361/16).

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до приписів ст.ст. 129-130 Господарського процесуального кодексу України, при відмові в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-Енергопостач" (м.Київ, пр-кт Академіка Корольова,10, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" (м.Черкаси, вул.Гоголя,137, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий)

про стягнення 3318700,00 грн відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 17.06.2022

Суддя Г.М.Скиба