ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 922/3987/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Бакуліна С.В., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.;

за участю представників:

позивача - Дудченко В.В.,

відповідача - Дороніної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Харківської області

(суддя - Лавренюк Т.А.)

від 08.07.2021

та постанову Східного апеляційного господарського суду

(головуючий - Ільїн О.В., судді - Гетьман Р.А., Слободін М.М.)

від 17.11.2021,

у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз"

про стягнення 239 425 076,86 грн

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2019 року АТ "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про стягнення 222 820 105,75 грн боргу, 15 291 992,21 грн пені, 1 312 978,90 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору транспортування природного газу № від 17.12.2015. Позивач зазначав, що відповідач здійснив несанкціонований відбір природного газу у березні - червні 2019 року.

Спір у справі розглядався господарськими судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.07.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2021, у задоволенні позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що договір, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не містить положень щодо врегулювання добових небалансів та не встановлює зобов`язання відповідача щодо їх оплати.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями АТ "Укртрансгаз" звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просить вказані рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій. Стверджує, що судами неправильно застосовано статті 179, 180, частину 8 статті 181 ГК України, статті 203, 204, 526, 626, 629, 638, 642, 901, 903 ЦК України, статтю 32 Закону України "Про ринок природного газу", пункт 1 глави 1, пункти 2, 6, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, главу 7 розділу ІІІ Кодексу ГТС, що унеможливило прийняття законного рішення у справі.

Зазначає, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 509, 510, 526 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах в частині визначення взаємних прав та обов`язків щодо врегулювання та оплати послуг з врегулювання щодобових небалансів сторін договору транспортування природного газу, укладеного на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 (зі змінами № 2016 від 24.11.2016, № 2017 від 24.11.2016), після 01.03.2019, відсутній.

Вказує, що суди порушили статті 2, 7, 11, 13, 42, 73-80, 86, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не перевірили наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують обсяги негативних добових небалансів відповідача та помилково дійшли висновку про недоведеність позовних вимог належними доказами.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає рішення Господарського суду Харківської області та постанову Східного апеляційного господарського суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін. З поміж іншого вказує, що на сьогоднішній день в подібних правовідносинах існує стала практика Верховного Суду, зокрема постанова від 25.05.2021 у справі № 904/5807/19, у якій викладено висновки, що для пред`явлення вимоги оплати наданих АТ «Укртрансгаз» послуг щодобового балансування між сторонами повинен бути укладений договір, який би передбачав врегулювання щодобових небалансів. З посиланням на наведені обставини просить закрити касаційне провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 296 ГПК України.

АТ «Укртрансгаз» подало до Верховного Суду заперечення на клопотання про закриття касаційного провадження, у яких наполягає на тому, що висновок Верховного Суду в питанні застосування саме статей 509, 510, 526 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах відсутній.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.

З огляду на те що у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 904/5807/19 відсутні висновки щодо застосування ст. ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України у правовідносинах балансування природного газу з 01.03.2019, колегія суддів не вбачає підстав для закриття касаційного провадження у справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 296 ГПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 26.01.2022 зупинялося касаційне провадження у справі до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/450/20 на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України.

За наслідками перегляду справи № 918/450/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду скасувала рішення першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову, а справу №918/450/20 направила на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області. Зазначила, що для правильного вирішення спору, за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, суду належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, зокрема з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як передбачено Кодексом ГТС.

У відзиві на касаційну скаргу АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" вважає рішення Господарського суду Харківської області та постанову Східного апеляційного господарського суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наявність зазначених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судових рішень (п. п. 3 та 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, 17.12.2015 між АТ "Укртрансгаз" (оператор) та АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (замовник) укладено договір транспортування природного газу № .

Відповідно до п. 2.1 договору, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в даному договорі вартість таких послуг.

Згідно з п. 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

У п. 2.3 договору сторони визначили послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (п. 2.4 договору).

Згідно з п. 2.5 договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

За умовами п. 2.6 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймаючи газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 договору).

Відповідно до п. 2.8 договору додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільчої системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Сторонами було складено та засвідчено підписами та печатками акти приймання-передачі природного газу № 3 за березень 2019 року, № 4 за квітень 2019 року, № 5 за травень 2019 року, № 6 за червень 2019 року.

У пункті 3.2 договору сторони погодили, що оператор має право стягувати з замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Разом з тим п. 4.1 договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснювати додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п. 5.1 договору).

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п. 5.4 договору).

На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи, за умовами п. 5.5 договору, складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ).

У п. 9.1 договору передбачено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою визначеною в п.9.2. договору.

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на веб-сайті (п .9.3 договору).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 договору).

Відповідно до п. 17.2 договору усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін.

У п. 17.3 договору сторони погодили, що у разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

29.11.2017 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (замовник) укладено додаткову угоду № 1 до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

У вищезазначеній додатковій угоді п. 9.4 розділу IX викладено в такій редакції:

" 9.4. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру, замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.".

Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень, квітень, травень, червень 2019 року виявив наявність у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за березень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 127 917 140,8 м. куб. на загальну вартість 123 434 719,52 грн;

- за квітень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 627 677,182 м. куб. на загальну вартість 54 977 817,53 грн;

- за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 367 924,223 м. куб. на загальну вартість 30 228 373,49 грн;

- за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 163 643,616 м. куб. на загальну вартість 14 192 602,62 грн.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів позивач надав акти врегулювання щодобових небалансів № 03-2019- за березень 2019, № 04-2019- за квітень 2019, № 05-2019- за травень 2019, № 06-2019- за червень 2019 та коригуючий акт № 03-2019--05 за березень 2019 до акту № 03-2019- за березень 2019, довідки № 1 про добові небаланси АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат оператора газорозподільної системи за березень, квітень, травень та червень 2019 року, довідки № 2 про добові небаланси АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи за березень, квітень, травень 2019, довідки № 3 про добові небаланси Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" за березень, квітень, травень, червень 2019, реєстри завантаження файлів до Інформаційної платформи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, предметом даного судового розгляду є вимоги АТ "Укртрансгаз" про стягнення з АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" 222 820 105,75 грн заборгованості, 15 291 992, 21 грн пені, 1 312 978, 90 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані виявленням наявності небалансів за результатами співставлення остаточних алокацій подачі/відбору відповідачем природного газу, на підставі чого було здійснено розрахунок остаточних обсягів добового небалансу АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз".

Посилаючись на те, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" зобов`язання з оплати цих рахунків не виконав, допустивши порушення умов пункту 2.6 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 та пункту 19 глави 6 розділу ХІV Кодексу газотранспортних систем, АТ "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду з позовом у справі.

Прийняті у справі судові рішення про відмову у задоволенні позову обґрунтовані тим, що укладений між сторонами договір, не містить положень щодо врегулювання щодобових небалансів та не встановлює зобов`язання відповідача щодо їх оплати.

Суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що пунктом 2.3 договору визначені послуги, які можуть бути надані відповідачу за спірним договором. Зазначений перелік послуг є вичерпним і вчинення дій щодо врегулювання щодобових небалансів не передбачає. Після запровадження з 01.03.2019 добового балансування на ринку природного газу сторони не внесли зміни до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, які б передбачали врегулювання щодобових небалансів та не привели вказаний договір у відповідність до типового договору транспортування природного газу з врахуванням змін передбачених постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років".

Однак, Верховний Суд не погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони є передчасними, зроблені без належної оцінки обставин справи та з порушенням вимог чинного законодавства.

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.

Відповідно до пунктів 7, 45 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2497 від 30.09.2015 є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Сторонами укладено договір, який згідно з пунктом 17.1 договору вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

З 01 березня 2019 року за постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 № 1437 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" відбулося запровадження добового балансування на ринку природного газу України. Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування; договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги); небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

За пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

За умовами пункту 2 розділу XIII Кодексу ГТС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє дії з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D).

Пунктами 1, 2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень). У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування за газову добу дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу відсутній добовий небаланс за цю газову добу. У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

За приписами пунктів 3-6 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оператор газотранспортної системи на підставі попередніх алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу (з урахуванням обсягів природного газу, відчужених чи набутих на віртуальній торговій точці) щодобово не пізніше ніж о 15:00 UTC (17:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 14:00 UTC (17:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D) надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його попередній добовий небаланс та розрахунок попередньої вартості за добовий небаланс. Плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій оператором газотранспортної системи, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави. Плата за добовий небаланс має бути відображена окремо в рахунках оператора газотранспортної системи, що виставляються замовнику послуг транспортування природного газу.

Плата за добовий небаланс застосовується таким чином:

- якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора газотранспортної системи у розмірі плати за добовий небаланс;

- якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Відповідно до пунктів 17, 18, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Оператор газотранспортної системи до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Отже, Кодекс газотранспортної системи у розділі XIV детально регламентує порядок врегулювання небалансів.

Кодекс газотранспортної системи є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Впровадження з 01.03.2019 добового балансування на ринку природного газу з відповідними змінами до Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, а також змінами до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497, відсутність факту приведення умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 у відповідність до нових правил ринку природного газу не звільняє учасників такого ринку від обов`язку дотримання правил балансування визначених Кодексом газотранспортної системи у відповідній редакції на момент надання послуг.

Разом з цим, умови договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, а саме пункти 2.2, 2.5, 2.6, 7.1 передбачають, що оператор надає замовнику послуги (зокрема і балансування) на умовах визначених у Кодексі ГТС; приймання передача газу, документальне оформлення і подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС; замовник має виконувати вимоги визначені Кодексом ГТС; балансування визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Таким чином, договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 також містить положення, відповідно до яких, він має виконуватись у відповідності до приписів Кодексу ГТС, зокрема з врахуванням змін та доповнень на момент надання послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що АТ "Укртрансгаз" зверталось до Господарського суду Харківської області з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про визнання укладеним договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018 в межах справи № 922/2529/18.

Запропонована АТ "Укртрансгаз" редакція договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018 передбачала порядок врегулювання сторонами добових небалансів, передбачених розділом XIV Кодексу ГТС.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2018, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 та постановою Верховного Суду 13.06.2019, у задоволенні позову відмовлено. Господарські суди при розгляді справи № 922/2529/18, виходили з того, зокрема, що правовідносини сторін щодо транспортування природного газу вже врегульовані чинним договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, який є предметом дослідження у цій справі.

Вказані обставини свідчать, що позивачем вчинялися залежні від нього дії щодо приведення існуючих між сторонами договірних умов у відповідність до змін, внесених до Кодексу газотранспортної системи, зокрема, в питанні врегулювання добових небалансів.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, позивач надав акти врегулювання щодобових небалансів, довідки про добові небаланси, реєстри завантаження файлів до Інформаційної платформи за березень - червень 2019 року.

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, в порушення вимог ст. 86 ГПК України суди не надали належної оцінки названим вище доказам, не дослідив обставини, які вони підтверджують або спростовують.

При цьому, пославшись на те, що діючим договором від 17.12.2015 не передбачено оплату за добові небаланси, а врегульовано умови та порядок розрахунків за послуги місячного балансування, ні місцевим, ні апеляційним господарськими судами належним чином не було перевірено реальність надання позивачем послуг балансування відповідачу відповідно до вимог Кодексу ГТС.

З огляду на наведене для правильного вирішення цього спору, за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, господарським судам належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом газотранспортної системи.

Не перевірив суд і відповідності складених позивачем односторонніх актів щодо послуг балансування підписаним сторонами актам приймання-передачі природного газу.

Таким чином суд припустився порушень норм процесуального права, дійшовши передчасних та недостатньо обґрунтованих висновків щодо встановлення відсутності підстав для сплати відповідачем спірних сум.

Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не дослідили всі зібрані у справі докази та не надали їм належної оцінки, а також враховуючи передбачені частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, судові рішення попередніх інстанцій, прийняті за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надати правову кваліфікацію відносинам сторін, зокрема, належним чином дослідити обставини надання АТ «Укртрансгаз» послуг балансування у березні - червень 2019 року, їх обсяг та вартість, і в залежності від встановленого, відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні.

З огляду на передання справи на новий розгляд, відповідно до вимог п. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 у справі № 922/3987/19 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді С. Бакуліна

О. Кролевець