ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/321/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., секретар судового засідання Феденько Н.М., за участю представника позивача Невструєва Л.Б., представників відповідача: Бокій Т.Р., Гуфчака Й.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 909/321/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс до відповідача Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради про стягнення заборгованості у розмірі 230 677,31 грн.

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради про стягнення 230677,31 основної заборгованості за поставлену електричну енергію.

Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 12.05.2022 для розгляду справи № 909/321/22 визначено суддю Горпинюка І.Є.

17.05.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначив на 16.06.2022; встановив сторонам строки на подання суду відзиву, відповіді на відзив, заперечення, а також запропонував відповідачу у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень.

26.05.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вих. № 4025; вх. № 6313/22); суд прийняв відзив до розгляду та долучив разом з додатками до матеріалів справи (а.с. 54-73).

02.06.2022 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. № 6675/22). Ухвалою від 03.06.2022 суд задовольнив клопотання позивача та призначив судове засідання в режимі відеоконференції.

16.06.2022 в судовому засіданні, за клопотанням відповідача, приєднано до матеріалів справи наступні документи: додаткову угоду №1 від 17.05.2021, додаткову угоду №2 від 12.08.2021, додаткову угоду №3 від 27.08.2021, додаткову угоду №4 від 01.09.2021, додаткову угоду №5 від 24.09.2021, додаткову угоду №6 від 03.11.2021, додаткову угоду №7 від 01.12.2021; представник позивача не заперечив щодо долучення зазначених доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.06.2022 суд, після виходу з нарадчої кімнати, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем заборгованості за електроенергію у розмірі 230677,31 грн, яка поставлена ТОВ "Газенерго-Трейд" КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради, у грудні 2021 року, згідно договору № 100 про постачання електричної енергії споживачу від 17.05.2021 та акту приймання передачі електричної енергії № УГР00004500 від 31 грудня 2021 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд позов задовольнити.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Заперечення Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради викладені письмово у відзиві на позов. Відповідач покликається на ту обставину, що станом на 01.12.2021 увесь обсяг закупленої у відповідача по договору електричної енергії було поставлено, розрахунок по договору здійснено в повному обсязі, з 01.12.2021 ТОВ "Укр Газ Ресурс" повинно було припинити постачання електричної енергії у зв`язку з повним виконанням договору між сторонами, а постачання електричної енергії відповідачу мав здійснювати постачальник "останньої надії".

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечують. Просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "Газенерго-Трейд" та звільнити КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради від обов`язку сплати заборгованості за електроенергію у розмірі 230677,31 грн. При цьому відповідач визнає, що у грудні 2021 року, позивачем було поставлено КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради електричну енергію в загальній кількості 63194 кВт*год. вартістю 230677,31 грн, яка станом на час розгляду справи не оплачена.

В обгрунтування заперечень, відповідачі зазначають, що станом на 01 грудня 2021 року, ТОВ "Газенерго-Трейд" поставило КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради увесь обсяг електричної енергії, закупленої у позивача згідно договору №100 про постачання електричної енергії споживачу від 17.05.2021. При цьому, стверджують, що розрахунок по зазначеному договору здійснений у повному обсязі згідно наданих актів і, станом на 17 грудня 2021 року, відповідач повністю виконав свої договірні зобов`язання. Відповідач звертає увагу суду, що КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради не в змозі оплатити заборгованість за електроенергію у розмірі 230677,31 грн, оскільки Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено збільшення суми договору в зв`язку з постачанням додаткового обсягу електричної енергії.

Відповідач вважає, що після 01.12.2021, з огляду на поставлення всього обсягу закупленої електричної енергії, ТОВ "Газенерго-Трейд" мало припинити постачання електричної енергії КНП "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради. Відтак, останнє мало бути автоматично підключене до постачальника останньої надії.

На думку відповідача, впродовж грудня 2021 року, позивач безпідставно продовжував постачати електричну енергію на об`єкти відповідача.

Фактичні обставини справи встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд та інші мотиви ухваленого рішення.

Предметом доказування у даній справі виступають обставини укладення та виконання сторонами умов договору № 100 про постачання електричної енергії споживачу, споживання відповідачем електричної енергії позивача у грудні 2021 року, наявність (чи відсутність) порушення відповідачем зобов`язань з оплати за спожиту електричну енергію.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між постачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс та споживачем - Комунальним некомерційним підприємством Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради, за результатами проведення процедури публічних закупіваель, укладено договір № 100 про постачання електричної енергії споживачу від 17.05.2021 (далі - договір) з додатками: заявою-приєднанням (додаток 1), комерційною пропозицією (додаток 2) та обсягами постачання електричної енергії споживачу (додаток 3) (а.с. 17-22). Цим договором встановлено порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу.

Відповідно до п. 2.1 договору, за цим договором постачальник продає електричну енергію код ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник - 09310000-5 - електрична енергія (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За змістом п.п. 3.1., 3.2., 3.3 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. Постачання електричної енергії здійснюється до 31.12.2021 включно. Споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ та умов цього договору. Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Відповідно до п. п. 5.1 - 5.3 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 1 452 000,00 грн. Спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Згідно з п.п. 5.4, 5.6 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк не більше ніж 10 банківських днів з моменту отримання рахунку та акта приймання-передачі електричної енергії споживачем, що надсилаються споживачу після завершення розрахункового періоду.

Пунктом 5.10 договору передбачено, що споживач має право обрати на розрахунковий період іншого постачальника в установленому ПРРЕЕ порядку, за умов, що в нього є укладений договір про розподіл електричної енергії з оператором розподілу та відсутнє припинення постачання електричної енергії внаслідок наявної заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником.

Згідно з п. 5.11. договору, порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до комерційної пропозиції, обраної споживачем.

Пунктом 6.2. договору визначені обов`язки споживача, серед яких, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору; раціонально використовувати електричну енергію, обережно поводитись з електричними пристроями та використовувати отриману електричну енергію виключно для власного споживання та не допускати несанкціонованого споживання електричної енергії; безперешкодно допускати на свою територію, у свої житлові, виробничі, господарські та підсобні приміщення, де розташовані вузли обліку електричної енергії, засоби вимірювальної техніки тощо, представників постачальника після пред`явлення ними службових посвідчень для звіряння показів щодо фактично спожитої електричної енергії; виконувати інші обов`язки, покладені на споживача чинним законодавством та/або цим договором.

Згідно з п. 7.1. договору постачальник має право, зокрема: отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію; безперешкодного доступу до розрахункових засобів вимірювальної техніки споживача для перевірки показів щодо фактичного використаних споживачем обсягів електричної енергії.

Відповідно до п.13.1. договору він набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з дати, вказаної у цьому договорі, та в цілому до 31 грудня 2021 року, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами - до їх повного виконання.

Відповідно до п. 13.3 договору, за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

Додатком №1 договору (а.с. 21) є підписана відповідачем заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу № 100 від 17.05.2021, в якій зазначено, зокрема, персоніфіковані дані споживача, в тому числі: адреса об`єкта ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку (місце поставки): вул. Медична, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область (ЕІС: 62Z337); вул. Медична, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область (ЕІС: 62Z704).

Початок постачання електроенергії згідно з даною заявою-приєднанням визначений з 01.06.2021.

Додатком № 2 до договору (а.с.22) погоджено комерційну пропозицію, яка містить, зокрема, такі умови: ціна на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт год): 2,6 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 2,42 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії (п. 1). Спосіб оплати - післяоплата (по факту споживання) (п. 3). Термін (строк) виставлення рахунку за спожиту електричну енергію - відповідно до умов договору. В інакшому випадку - у місяці, що слідує за розрахунковим. У грудні місяці - до 31.12.2021 (п. 4). Термін (строк) оплати рахунку - відповідно до умов договору. В інакшому випадку - протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання рахунку споживачем. У грудні місяці - до 31.12.2021 (п. 5). Наявність або відсутність штрафу за дострокове припинення дії договору, розмір штрафу: не застосовується до сторін (п. 3).

В період з 17.05.2021 по 01.12.2021 сторони уклали сім додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу № 100 від 17.05.2021.

Додатковою угодою № 1 від 17.05.2021 (а.с. 66) сторони домовились зменшити обсяги закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника, та відповідно зменшити загальну вартість договору на 314600,00 грн, у зв`язку з чим змінили п. 5.1 договору, вказавши що загальна вартість договору на момент його укладення становить 1 137 400,00 грн та змінили п. 3.4 договору, вказавши обсяг постачання електричної енергії споживачу - 470 000 кВт/год.

Додатковою угодою № 2 від 12.08.2021 (а.с. 67) сторони виклали в новій редакції реквізити сторони постачальника.

Додатковою угодою № 3 від 27.08.2021 (а.с. 68) сторони виклали в новій редакції п. 1 комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до договору, вказавши що ціна за електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт*год) з 01.08.2021 року: 2,18876 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 2,626512 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії. Додаткову угоду в цій частині сторони поширили на відносини, які виникли між ними, починаючи з 01.08.2021.

Додатковою угодою № 4 від 01.09.2021 (а.с. 69) сторони виклали в новій редакції п. 1 комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до договору, вказавши що ціна за електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт*год) з 15.08.2021 року: 2,37805 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 2,853664 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії. Додаткову угоду в цій частині сторони поширили на відносини, які виникли між ними, починаючи з 15.08.2021.

Додатковою угодою № 5 від 24.09.2021 (а.с. 70) сторони виклали в новій редакції п. 1 комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до договору, вказавши що ціна за електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт*год) з 01.09.2021 року: 2,56541 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 3,078492 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії. Додаткову угоду в цій частині сторони поширили на віденосини, які виникли між ними, починаючи з 01.09.2021.

Додатковою угодою № 6 від 03.11.2021 (а.с. 71) сторони виклали в новій редакції п. 1 комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до договору, вказавши що ціна за електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт*год) з 01.10.2021 року: 2,79233 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 3,350796 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії. Додаткову угоду в цій частині сторони поширили на відносини, які виникли між ними, починаючи з 01.10.2021.

Додатковою угодою № 7 від 01.12.2021 (а.с. 72) сторони виклали в новій редакції п. 1 комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до договору, вказавши що ціна за електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт*год) з 01.11.2021 року: 3,04192 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 3,650304 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії. Додаткову угоду в цій частині сторони поширили на відносини, які виникли між ними, починаючи з 01.11.2021.

Крім того, пункті 1.2 додаткових угод № 3-7 сторони викладали в новій редакції додаток 3 до договору - обсяги постачання електричної енергії споживачу.

На виконання умов укладеного договору, у червні-листопаді 2021 року включно позивачем було поставлено відповідачу електроенергію на загальну суму 1 143 022,20 грн, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі електричної енергії (а.с. 56-61). Сторони не заперечують, що оплату за спожиту у період червень-листопад 2021 року електроенергію відповідач провів в повному обсязі. Обставини постачання електричної енергії та здійснення оплати вартості електричної енергії, спожитої відповідачем за період червень-листопад 2021 року включно, не є спірними у цій справі.

Позовні вимоги стосуються оплати заборгованості за електроенергію, спожиту відповідачем у грудні 2021 року.

Згідно з актом № УГР00004500 приймання-передачі електричної енергії від 31.12.2021 (а.с. 25) позивач передав, а відповідач на підставі приладів обліку за грудень 2021 використав 63,194МВт-год (63 194 кВт-год) електричної енергії по ціні (без ПДВ) за 1 Мвт-год 3041,92 грн на загальну суму 192 231,09 грн без ПДВ та 230 677,31 грн з ПДВ.

Вказаний акт з боку відповідача не підписаний.

Для оплати спожитої у грудні електричної енергії позивач виставив відповідачу рахунок № 4697 від 31.12.2021 на загальну сумц 230 677,31 грн з ПДВ (а.с. 25 - зворотня сторона).

Акт та рахунок позивач направляв відповідачу поштою разом із претензією вих. № 67-Ю1 від 19.04.2022 (а.с. 26), про що свідчать опис вкладення, список № 1103 згрупованих відправлень Укрпошти (а.с. 27).

У листах від 28.01.2022 № 747 та від 26.04.2022 № 3070, які адресувались позивачу, відповідач зазначав, що станом на 01 грудня 2021 року увесь обсяг закупленої по договору № 100 від 17.05.2021 електричної енергії поставлено. Розрахунок по договору здійснений в повному обсязі в грудні місяці, згідно наданих актів. З 01.01.2021 року установу автоматично повинно було бути перепідключено до постачальника останньої надії. На якій підставі ТОВ Укр Газ Ресурс продовжувало постачання електричної енергії після 01.12.2021 відповідачу не відомо. Тому, вказує відповідач, згідно надісланого акту № УГР00004500 від 31.12.2021 та рахунку на оплату № 4697 у нього немає законних підстав та правових можливостей здійснити оплату електроенергії за місяць грудень 2021 року.

Факт постачання позивачем відповідачу електричної енергії у грудні 2021 року підтверджується також і листом ПрАТ Прикарпаттяобленерго № 00000058/49 від 26.04.2022 (а.с. 29), яким надана відповідь адвокату Л.Б. Невструєву на його адвокатський запит (вих. № 12/22 від 19.04.2022). Згідно доданої до листа інформації щодо фактичних обсягів споживача, що входить до реєстру електропостачальника ТОВ Укр Газ Ресурс за грудень 2021 р. (а.с. 30), відповідач у зазначений місяць отримав від позивача 63194 кВт-год. електричної енергії. Споживання електричної енергії здійснювалось на об`єктах за адресою: вул. Медична, 15, м. Івано-Франківськ, з ЕІС-кодами точок комерційного обліку, зазначеними в додатку 1 до договору (а.с. 21).

Будь-яких зауважень щодо обсягу фактично спожитої у грудні 2021 року електричної енергії відповідач не висловлював. Заперечення відповідача проти позову полягають у тому, що станом на 01 грудня 2021 року увесь обсяг електричної енергії, закупленої у позивача згідно з договором, було поставлено, тому після 01.12.2021 позивач мав припинити постачання електричної енергії відповідачу.

Відповідач за спожиту електроенергію у грудні 2021 року не розрахувався.

Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частиною 1 статі 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару (п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно з ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з ч. 1-2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Частинами першою та другою статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника.

Відповідно до п. 3.1.1. ПРРЕЕ постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

За умовами п. 4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Відповідно до п. 4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Позиція відповідача полягає в тому, що з 01.12.2021, тобто після отримання відповідачем електричної енергії на узгоджену сторонами суму договору (1 137 400,00 грн - згідно з пунктом 5.1 договору з врахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 17.05.2021), та в узгодженому обсязі (381 986,465 кВт-год. - згідно з додатком 3 до договору в редакції додаткової угоди № 7 від 01.12.2021), позивач повинен був припинити постачання електричної енергії за укладеним договором, а відповідач мав отримувати електричну енергію від постачальника останньої надії. Однак позивач безпідставно продовжував постачати електричну енергію на об`єкти відповідача впродовж грудня 2021 року.

Відповідно до п.п. 5.2.1. п.5.2. ПРРЕЕ електропостачальник має право, зокрема, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом МіністрівУкраїни.

За умовами п.п. 5.5.5. п.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричнуенергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Відповідно до п.7.5. ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється:

1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача; заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи); невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи; закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником "останньої надії" (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником); порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року N 209 (далі Правила охорони електричних мереж);

2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Отже, відповідно до умов укладеного договору та ПРРЕЕ саме на відповідача покладений обов`язок припинити власне електроспоживання відповідно до договору, за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію.

Крім того, за умовами п.п. 3.2, п.п 5 п. 6.2, п. 13.3 укладеного між сторонами договору, та відповідно до вимог статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії" відповідач, як споживач електричної енергії, мав право у будь-який час змінити електропостачальника.

Порядок зміни електропостачальника врегульовано розділом VI ПРРЕЕ. Згідно з пп. 6.1.1 - 6.1.3 п. 6.1 ПРРЕЕ, споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. За необхідності та на вимогу споживача (у разі технічної можливості адміністратора комерційного обліку) зміна постачальника здійснюється у строк, що менший за 21 день, зокрема у разі використання електронної програмної платформи ведення реєстрів точок комерційного обліку електропостачальників. У разі, якщо у жодної зі сторін немає заперечень щодо даних комерційного обліку, такий перехід здійснюється протягом 1 години робочого дня отримання адміністратором комерційного обліку запиту на зміну постачальника у порядку, визначеному у пункті 6.1.8 цих Правил. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу. Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Отже, зміна електропостачальника відповідача могла бути проведена за його ініціативою шляхом укладення договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником.

Прит цьому, пунктом 3 комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) передбачена відсутність штрафів для споживача за дострокове припинення дії договору.

Виходячи з наведеного, доводи відповідача про те що ТОВ Укр Газ Ресурс мало припинити постачання електричної енергії після 01.12.2021 в зв`язку з поставленням всього обсягу закупленої електричної енергії та відповідач мав бути автоматично підключений до постачальника останньої надії спростовуються наведеними нормами законодавства, якими визначено випадки припинення електропостачання споживачу та врегульовано порядок зміни електропостачальника. Жодних правових підстав припиняти постачання електричної енергії відповідачу у позивача не виникало, доказів звернення до позивача про припинення постачання електричної енергії після 01.12.2021, відповідач не надав.

Крім того, пунктом 1.2 додаткової угоди № 7 від 01.12.2021 сторони погодили в новій редакції додаток з до договору - Обсяги постачання електричної енергії. Згідно нової редакції цього додатку, обсяг постачання електричної енергії позивачем відповідачу становив 381 986,465 кВт-год на рік, в тому числі у грудні 2021 року позивач мав поставити відповідачу 1442,465 кВт-год електричної енергії. Таким чином, постачання електричної енергії позивачу, в зазначеному обсязі, відповідач мав здійснювати і у грудні 2021 року. Враховуючи дану обставину, а також те, що згідно з п. 5.4 договору, розрахунковим періодом за договором є календарний місяць, а прилади обліку електричної енергії знаходяться на об`єкті споживача, суд погоджується з доводами позивача про відсутність у нього обов`язку контролювати обсяги споживання електроенергії відповідачем та забезпечувати дотримання узгодженого сторонами у договорі обсягу споживання до закінчення розрахункового періоду.

Враховуючи, що відповідач повинен був самостійно контролювати власне споживання електричної енергії, мав можливість завчасно розірвати договір, змінити обраного постачальника електричної енергії, відповідальність за перевищення загальної вартості договору та узгодженого обсягу споживання електричної енергії не може бути покладена на сторону позивача.

З огляду на викладене, доводи відповідача про обов`язок позивача припинити постачання електричної енергії після вичерпання узгодженого обсягу вартості та обсягу постачання електроенергії відхиляються судом.

Суд встановив, що договір № 100 про постачання електричної енергії споживачу від 17.05.2021 укладений за результатами проведення процедури закупівлі згідно із Законом України Про публічні закупівлі через систему Прозорро (номер закупівлі UA-2021-02-22-007958-b).

Остаточно погоджений сторонами обсяг постачання електричної енергії споживачу згідно додатку 3 в редакції, узгодженій у п. 1.2 додаткової угоди № 7 від 01.12.2021 року становив 381986,465 кВт-год. Загальна вартість договору згідно п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 17.05.2021 становить 1 137 400,00 грн.

Протягом червня-листопада 2021 року позивач поставив відповідачу електричну енергію в загальному обсязі 380544 кВт-год на загальну вартість 1 143 022,20 грн.

Таким чином, загальний обсяг та вартість електричної енергії, визначених у договорі № 100 про постачання електричної енергії споживачу, охоплювали постачання електричної енергії у періоді грудня 2021 року лише 1442,465 кВт-год загальною вартістю 5265,43 грн.

Постачання електричної енергії у грудні 2021 року понад зазначений обсяг та вартість, умовами договору не охоплювалось.

Доводи позивача з приводу того, що термін дії договору був встановлений до 31.12.2021, і відповідач зобов`язаний був провести розрахунок за договором за фактично спожиту електричну енергію суд до уваги не приймає з огляду на те, що до спірних правовідносин норми матеріального права застосовуються з урахуванням Закону України "Про публічні закупівлі", яким установлені правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", цей закон застосовується до замовників, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Згідно з ч. 10 ст. 3 вищевказаного Закону, забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом, та укладення договорів про закупівлю, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів/спрощених закупівель або застосування цього Закону, зокрема положень частини третьої статті 10 цього Закону.

Частиною 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених в ч. 5 ст. 41 вищевказаного Закону, зокрема у разі зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Пунктом 12 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) визначено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Відповідно до п. 47 ч. 1 ст. 2 БК України в редакції, чинній на момент укладення договору, розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету.

Отже, у відповідача не виник обов`язок по оплаті електричної енергії, отриманої у грудні 2021 року, в обсязі, що перевищував передбачений договором (понад 1442,465 кВт-год) саме на підставі договору № 100 про постачання електричної енергії споживачу від 17.05.2021. Зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати за використану електроенергію в грудні 2021 року виникли за укладеним договором лише в межах оплати за 1442,465 кВт-год електричної енергії, тобто в передбаченому договором обсязі.

Оскільки відповідач є комунальним некомерційним підприємством, і постачання електричної енергії фінансувалось за рахунок бюджетних коштів, то узгодження постачання електричної енергії у спірний період мало б відбутися з дотриманням передбаченої законом процедури закупівлі, а відтак договір повинен укладатися в порядку, передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі". Тому між сторонами не могли бути оформлені договірні відносини у інший спосіб, ніж передбачений даним Законом.

Водночас, суд зазначає, що виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Отже, суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, та, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18 та від 13.02.2020 у справі № 921/109/19.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 18.06.2020 у справі №915/940/18.

З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність, і принципом jura novit curia, суд вважає за необхідне надати належну правову кваліфікацію спірних відносин, що склались між сторонами, за результатами дослідження та оцінки усіх обставин справи.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2021 року позивач поставив відповідачу електричну енергію в загальній кількості 63194 кВт*год. на загальну вартість 230677,31 грн, що підтверджено письмовими доказами та чого не заперечують сторони. З зазначеного обсягу електричної енергії, 1442,465 кВт-год. електричної енергії вартістю 5265,43 грн поставлено на виконання укладеного між сторонами договору № 100 про постачання електричної енергії споживачу від 17.05.2021, а решта 61751,535 кВт-год електричної енергії вартістю 225 411,88 поставлені не на підставі цього договору чи інших угод.

Таким чином, відповідач отримав від позивача електричну енергію в обсязі 61751,535 кВт-год вартістю 225 411,88 грн без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Суд встановив, що позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 67-Ю1 від 19.04.2022 про оплату відповідачем вартості електричної енергії, спожитої у грудні 2021 року. Однак відповідач коштів не сплатив.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлення судом факту отримання відповідачем спірної електричної енергії, відсутність правової підстави для її отримання та положення ст. 1213 ЦК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 225 411,88 грн вартості електричної енергії, спожитої у грудні 2021 року без правової підстави.

Решта спожитої відповідачем у грудні 2021 року електричної енергії в обсязі 1442,465 кВт-год. вартістю 5265,43 грн, поставлена позивачем на виконання укладеного між сторонами договору, тому у цій частині суд застосовує норми права, що регулюють виконання договірних зобов`язань.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач, на виконання умов укладеного договору № 100 про постачання електричної енергії споживачу від 17.05.2021, протягом грудня 2021 року поставив відповідачу 1442,465 кВт-год. електричної енергії, загальною вартістю 5265,43 грн з ПДВ, яку відповідач не оплатив, тобто не виконав взяті на себе договірні зобов`язання.

Враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо зазначених в акті № УГР00004500 від 31.12.2021 та в інформації ПрАТ Прикарпаттяобленерго фактичних обсягів спожитої електричної електроенергії у грудні 2021 року, а також те, що відповідач отриману у грудні 2021 року електричну енергію не оплатив, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за спожиту електроенергію у вказаному періоді в розмірі 230677,31 грн, з яких 5265,43 грн - заборгованість, яка виникла на підставі договору № 100 про постачання електричної енергії споживачу від 17.05.2021, а 225 411,88 грн - вартість електричної енергії, спожитої відповідачем у грудні 2021 року без правової підстави.

Обов`язок відповідача оплатити спожиту електричну енергію не може залежати від фактичного фінансування комунального некомерційного підприємства з бюджету.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005р. у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004р. у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім наведеного, суд, з метою додаткового обґрунтування ухваленого рішення, вважає за необхідне викласти свої висновки щодо таких обставин справи.

Оскільки укладення договору, стягнення за яким є предметом спору в даній справі, відбулось через систему Прозорро у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі", то в силу ст. 637 ЦК України зміни до нього вчиняються у відповідності до названого Закону.

Законом України "Про публічні закупівлі" за N 922-VIII від 25.12.2015, який набрав чинності 19.02.2016, установлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Статтею 37 цього Закону N 922-VIII від 25.12.2015, в редакції яка діяла до 19.04.2020, передбачалось, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Відповідно до п. п. 1, 2 частини четвертої статті 36 Закону N 922-VIII від 25.12.2015 умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Вказана вище редакція Закону діяла до 19.04.2020, коли введений в дію Закон України N 114-IX від 19.09.2019 (набрав чинності 20.10.2019), яким внесено зміни до Закону України "Про публічні закупівлі" N 922-VIII від 25.12.2015, шляхом викладення його в новій редакції, згідно з якою нікчемність договору про закупівлю регулюється ст. 43, а не ст. 37 як у редакції Закону N 922-VIII від 25.12.2015, а основні вимоги до договору про закупівлю, які в попередній редакції Закону N 922-VIII від 25.12.2015 визначались ч. 4 ст. 36, у Законі N 114-IX від 19.09.2019 передбачені в ч.ч. 4 та 5 ст. 41.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону N 114-IX від 19.09.2019 передбачено, що договір про закупівлю є нікчемним у разі укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції Закону N 114-IX від 19.09.2019, яка діє з 19.04.2020) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Натомість п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції Закону N 114-IX від 19.09.2019, яка діяла з 19.04.2020) передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

При цьому, стаття 43 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції Закону N 114-IX від 19.09.2019, яка діє з 19.04.2020) не передбачає нікчемності договорів та угод про зміну істотних умов договору про закупівлю, якщо такі порушують вимоги частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", адже згідно з пунктом 2 статті 43 чинної редакції цього закону, нікчемним є договір про закупівлю, укладений з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону, в той же час як зміна істотних умов укладеного договору регулюється частиною п`ятою статті 41 цього закону, в редакції, яка діє після 19.04.2020. Тому договори та угоди, якими вносяться зміни до істотних умов договору про закупівлю, укладені після 19.04.2020 з порушенням вимог частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, не встановлені законом як нікчемні правочини.

На противагу цьому, стаття 37 Закон України Про публічні закупівлі, в редакції яка діяла до 19.04.2020, передбачала, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону. Частина четверта статті 36 закону в зазначеній редакції регулювала як вимоги до укладення договору про закупівлю, так і до зміни істотних умов договору про закупівлю після його укладення. У зв`язку з цим договори та угоди, якими вносились зміни до істотних умов договору про закупівлю, та які укладені до 19.04.2020 з порушенням вимог частини четвертої статті 36 Закону України Про публічні закупівлі, є нікчемними.

Правові висновки щодо нікчемності додаткових угод, якими збільшувалась ціна договору про закупівлю з порушенням вимог частини четвертої статті 36 Закону України Про публічні закупівлі, в редакції, яка діяла до 19.04.2020, були висвітлені, зокрема Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2019 по справі № 927/491/19.

Однак у справі № 927/491/19, та інших справах, з подібними обставинами, Верховний Суд застосовував норми статей 36, 37 Закону України Про публічні закупівлі саме в редакції, яка діяла до 19.04.2020, і застосовуючи саме ці норми, викладав правові висновки про нікчемність додаткових угод, укладених з порушенням вимог частини четвертої статті 36 Закону України Про публічні закупівлі.

Як встановлено судом, додатковими угодами № 3 від 27.08.2021, № 4 від 01.09.2021, № 5 від 24.09.2021, № 6 від 03.11.2011, № 7 від 01.12.2021, сторони внесли зміни до укладеного договору, зокрема збільшили вартість електричної енергії та зменшили обсяги її закупівлі.

Однак, оскільки додаткові угоди № 3 від 27.08.2021, № 4 від 01.09.2021, № 5 від 24.09.2021, № 6 від 03.11.2011, № 7 від 01.12.2021 укладені між сторонами після 19.04.2020, а положення частини п`ятої статті 41 та п. 2 статті 43 Закону України Про публічні закупівлі, в редакції, яка діє після 19.04.2020, не встановлюють нікчемності договорів та угод, укладених з порушенням вимог частини п`ятої статті 41 даного закону, суд при ухваленні рішення виходить з того, що усі додаткові угоди, укладені між сторонами щодо внесення змін до договору про закупівлю є чинними, оскільки такі на час розгляду справи недійсними в судовому порядку не визнавались, а в суду відсутні правові підстави для висновку про їх нікчемність, виходячи з системного тлумачення частини п`ятої статті 41 та пункту 2 статті 43 Закону України Про публічні закупівлі в редакції, яка діяла на час укладення додаткових угод.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 лютого 2022 року по справі № 924/197/21, суд касаційної інстанції звернув увагу на нову редакцію Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону України від 19.09.2019 № 114-IX "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель", з подальшими змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 17.03.2020 № 530-IX та від 30.03.2020 № 540-IX).

Верховний Суд у цій постанові зазначив, що відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону України від 19.09.2019 № 114-IX) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. Разом з тим нікчемність договору про закупівлю унормовано положеннями статті 43 вказаного Закону (у редакції Закону України від19.09.2019 № 114-IX), якими визначено, що договір про закупівлю є нікчемним у разі: 1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону; 2) укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону; 3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; 4) укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону. Отже, зміна істотних умови договору про закупівлю при дотриманні умов, визначених у пункті 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", не є підставою для нікчемності договору в силу прямої вказівки закону, і зокрема статті 43 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону України від 19.09.2019 № 114-IX, з подальшими змінами та доповненнями).

Судові витрати.

Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 3460,16 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 04.05.2022 № 7856.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 3460,16 грн покладається на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

При поданні позовної заяви позивач вказав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 18750,00 грн.

Згідно приписів ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано суду наступні докази:

- договір про надання правничої допомоги від 20.05.2019, укладений між позивачем (клієнт) та адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем (а.с. 31-33);

- додаткову угоду від 15.02.2022 № 8/22 до договору про надання правничої допомоги від 20.05.2019 (а.с. 34);

- детальний опис наданої професійної правничої допомоги (а.с. 35);

- акт прийняття-передачі наданих послуг від 10.05.2022 (а.с. 35 - зворот).

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг від 10.05.2022, адвокат Невструєв Леонід Борисович, діючий на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4409/10 від 23.12.2010, надав клієнту - Товариству з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс на виконання договору про надання правової допомоги від 20.05.2019 та Додаткової угоди № 8/22 від 15.02.2022 до нього, професійну правничу допомогу загальна вартість якої становить 18750,00 грн. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг замовник до виконавця немає.

Пунктом 2.5. Додаткової угоди № 8/22 від 15.02.2022 до Договору про надання правничої допомоги від 20.05.2019 сторони погодили, що клієнт сплачує гонорар протягом 60 днів з моменту підписання акта наданих послуг.

В матеріалах справи є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Невструєва Л.Б. від 23.12.2010 № 4409/10 (а.с. 37).

Враховуючи викладене, заявлена сума витрат у розмірі 18750,00 грн є такою, що підтверджена наданими доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд надає оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Така правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В контексті викладеного, враховуючи положення статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", зважаючи на виконання адвокатом Невструєвим Л.Б. умов, укладених між адвокатом на клієнтом (позивачем), договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди до нього, беручи до уваги належну підготовку адвокатом документів для подання до суду, направлення адвокатського запиту до АТ "Прикарпаттяобленерго", здійснення Невструєвим Л.Б. представництва позивача під час судового розгляду справи, підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги відповідними документами та на відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру цих витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 18750,00 грн понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 126, 129, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс до відповідача Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради про стягнення заборгованості у розмірі 230 677,31 грн. задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради (вул. Медична, 15, м. Івано-Франківськ, 76011, ідентифікаційний код юридичної особи: 03092209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс (вул. Новокостянтинівська, 13/10, офіс 201, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код юридичної особи: 41427817) 230 677 (двісті тридцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн 31 коп. заборгованості, 3460 (три тисячі чотириста шістдесят) грн 16 коп. судового збору та 18750 (вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.06.2022.

Суддя І.Є. Горпинюк