ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2022 р. Справа № 917/1743/21
про стягнення 16 011,10 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання
Розглядається позовна заява про стягнення 16 011,10 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Ухвалою суду від 16.11.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 16.12.2021р. на 09-40 год.
Позивач в обгрунтування вимог посилається на те, що відповідач є страховиком цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу автомобіля марки Renault (днз НОМЕР_1 ), (КАТП 1628) відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 196479881. Вказаним автомобілем внаслідок ДТП було пошкоджено електроопору, яка є власністю АТ "Полтаваобленерго", чим позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 16 011,10 грн. Відповідач своїх обов`язків щодо виплати страхового відшкодування в сумі 16 011,10 грн. за пошкодження майна позивача не виконав, що і стало приводом подачі позову до суду.
Ухвалою суду від 16.12.2021р. відкладено розгляд справи на 18.01.2022р. на 11-50 год.
18.01.2022 р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів по справі (вх.№ 549) та заява про виправлення описки (вх.№550).
Ухвалою суду від 18.01.2022р. відкладено розгляд справи на 03.03.2022р. на 09-30 год.
29.03.2022р. ухвалою суду призначено розгляд справи на 31.05.2022р. на 11-00 год., оскільки судове засідання, призначене на 03.03.2022р. на 09:30 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. № 3414 від 31.05.2022р.) з клопотанням про поновлення строку для подання цих доказів, а також клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника АТ "Полтаваобленерго" в судове засідання (вх. № 3404 від 31.05.2022р.).
Клопотання про поновлення строку для подання доказів та їх прийняття судом позивач обґрунтовує тим, що позовна заява подавалась товариством у м. Полтава, а докази знаходились у філії товариства у м. Кременчук.
Суд приймає додані позивачем докази до матеріалів справи, оскільки причини неподання їх у встановлений законом строк є поважними.
Клопотання позивача про відкладення розгляду справи є безпідставним, оскільки явка учасників справи в судове засідання обов`язковою судом не визнавалась.
Відповідач відзив на позов не надав. Ухвала суду від 29.03.2022р. направлялась відповідачу на адресу, зазначену у позові, і яка співпадає з адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою пошти: "за закінченням терміну зберігання".
Згідно ч.7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно п. п. 3-5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.
Отже, з врахуванням вищезазначеного, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ст. 240 ГПК України в судовому засіданні ухвалено рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив.
25.02.2021 року в районі будинку №4 по вулиці Коцюбинського у місті Кременчуці було виявлено пошкодження електроопори СВ-95 №11 лінія ПЛ-0.4 кВ гр. Коцюбинського від ЗТП-21, яка є власністю АТ Полтаваобленерго, а саме: наїзд на вищевказану електроопору транспортним засобом Renaul (днз НОМЕР_1 ), який належить КАТП 1628 під керуванням водія ОСОБА_1 .
Вказані обставини зафіксовано працівниками патрульної поліції та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУаАП (БД №038675).
Актом огляду від 25.02.2021р. у складі комісії позивача: начальника охорони - Ірза А.В., мастера - ГПЛ Кравченко М.О., юрисконсульта Дятлова М.В. за участю представників патрульної поліції - Царенко І.В., Скапа Є.І. було встановлено пошкодження об`єкту енергетики - опори СВ-95 №11 лінія ПЛ-04кВ, гр. Коцюбинського, який знаходиться від ЗТП-21. Пошкодження спричинено автомобілем Renaul (державний номер НОМЕР_1 ), який належить КАТП 1628 під керуванням водія ОСОБА_1 .
Пошкоджена опора підлягає заміні. Дане пошкодження призвело до перебою електропостачання у населення (а.с.75-76).
По факту пошкодження опори позивач направляв до Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області наступні повідомлення і листи:
- заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення № 195 від 26.02.2021р. (а.с.6);
- лист від 14-13-02/814 від 17.03.2021р. (а.с.7).
17.03.2021р. позивач звернувся до КП Кременчуцьке КАТП 1628" з вимогою про відшкодування збитків в розмірі 16 011,10 грн. (а.с.9-10).
Згідно повідомлення КП Кременчуцьке КАТП 1628" від 22.03.2021 року (а.с.13) транспортний засіб є застрахованим цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 26.02.2021 року КП Кременчуцьке КАТП 1628" була подана заява до ПрАТ СК ГЛОБАЛ ГАРАНТ" стосовно скоєння дорожньо - транспортної пригоди.
05.04.2021р. позивач від Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області отримав лист від 22.03.2021р., яким повідомлено про розгляд звернення позивача та про те, що заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення не містить ознак кримінального правопорушення (а.с. 11).
29.04.2021року за вих. №14-13-021/1779 на адресу ПрАТ СК ГЛОБАЛ ГАРАНТ позивачем направлено заяву про здійснення страхового відшкодування з наданням оригіналів розрахункових документів (а.с.8). Відповіді від відповідача не надходило.
01.07.2021року за вих. №1755 на адресу ПрАТ СК ГЛОБАЛ ГАРАНТ позивачем повторно направлено заяву про здійснення страхового відшкодування в розмірі 16 011,10 грн. вартості відновлювальних робіт кабельної лінії після пошкодження електроопори. Відповіді не надходило.
Позивач є виконавцем ремонтно-відновлювальних робіт, є власником електричних мереж та обслуговує їх, проводить ремонтно-експлуатаційні роботи відповідно до підпункту 2.3.7 його Статуту (а.с. 20).
При проведенні позивачем робіт по відновленню кабельної лінії після пошкодження електроопори було складено кошторис розрахунку вартості відновлювальних робіт, загальною вартістю 16 011 грн. 10 коп. разом з ПДВ (а.с.15).
Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 1192 ЦК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що відповідач є страховиком цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу автомобіля марки Renault (днз НОМЕР_1 ) - КАТП 1628 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 196479881 та вказаним автомобілем внаслідок ДТП було пошкоджено електроопору, яка знаходиться у власності АТ "Полтаваобленерго", чим позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 16 011,10 грн. Відповідач зобов`язаний виплатити позивачу страхове відшкодування в сумі 16 011,10 грн. за пошкодження майна позивача в розмірі вартості відновлювальних робіт по відновленню кабельної лінії після пошкодження електроопори, що і стало приводом подачі позову до суду.
При вирішенні спору суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.
Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у статті 1187 ЦК України.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Оскільки зазначені норми не містять вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.
Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Тобто правила статей 1187, 1188 ЦК України діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкта, завдяки яким діяльність з ними визнається джерелом підвищеної небезпеки.
При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України).
У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до пункту 1.5 статті Закону наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.
Згідно ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Згідно ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:
з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;
з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;
з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;
з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;
з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;
з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 31.1. Закону розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.
Згідно ст. 33.1.4. Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Згідно ст. ст.34.1.,34.2. Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно ст. 34.3. Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Згідно ст. 35.1. Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:
а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;
б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;
в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;
г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;
ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Згідно ст. 36.1. Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Згідно ст. 36.2. Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Суд встановив, що в результаті ДТП, яке сталося за участю транспортного засобу Renaul (днз НОМЕР_1 ), який належить КАТП 1628 під керуванням водія ОСОБА_1 було пошкоджено бетонну споруду (електроопору), яка належить позивачу. Тобто, в результаті ДТП позивачу завдано майнову шкоду.
Відповідно до вимог Закону, стосовно скоєння дорожньо-траспортної пригоди до відповідача зверталось КП «Кременчуцьке КАТП 1628», а також позивач стосовно відшкодування завданої шкоди в сумі 16 011 грн. 10 коп., що підтверджується матеріалами справи. Відповіді від відповідача не надходило.
Наявними в матеріалах справи доказами, а саме кошторисом розрахунку вартості відновлювальних робіт, загальною вартістю 16 011 грн. 10 коп. разом з ПДВ (а.с.15), підтверджується розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу на суму 16 011,10 грн.
Відповідач не надав суду заперечень щодо факту заподіяння позивачу матеріальної шкоди внаслідок ДТП та щодо суми матеріальної шкоди.
Отже, відповідач в добровільному порядку не компенсував завдану шкоду і у позивача існує право на стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 16 011,10 грн.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 16 011,10 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.