ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2022 р. Справа № 924/1191/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В., за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІЛЕЯ" м. Хмельницький,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛЛЕР" м. Хмельницький,

про стягнення 8300грн.

Представники сторін: не з`явились.

Процесуальні дії по справі.

На адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІЛЕЯ" м. Хмельницький, до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛЛЕР" м. Хмельницький, про стягнення 8300грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюк І.В.

Ухвалою від 13.12.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.01.2022р.

Ухвалою від 12.01.2022р продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, підготовче засідання у справі відкладено на 14 лютого 2022 р.

У засіданні 14.02.2022р. постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання по справі та призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні на 17.03.22.

Ухвалою від 17.03.2022р відкладено судовий розгляд справи по суті на 28.04.2022 р.

Ухвалою від 28.04.2022р відкладено судовий розгляд справи по суті на 08.06.2022 р.

Ухвала від 28.04.2021 надіслана на електронну адресу позивача, а також на адресу місцезнаходження відповідача визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, про причини неподання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Вказаний факт підтверджується конвертами №208 від 15.02.2022 та №037 від 15.12.2021, з ухвалами, що повернуті Господарському суду області з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою", бланком судової повістки від 17.03.2022р. із відміткою про вручення поштового відправлення, ухвала від 28.04.2022 також не вручена з підстав відсутності адресата .

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і яка повернута підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат належним чином повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17).

Оскільки, судом надсилались ухвали суду на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, усі вони розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.

Відтак, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати дану справу за наявними документами, оскільки вважає, що сторонам було надано всі процесуальні можливості для реалізації наданих процесуальним законом прав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання:

Позивач звернувся до суду з вимогою, про стягнення 8300,00 грн. заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг від 19 червня 2019 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що ним відповідно до умов договору транспортно-експедиційних послуг №19/06/19 від 19.06.2019 було надано відповідачу послуги з перевезення вантажів на суму 8300 грн., що підтверджується заявкою №120 від 10.06.2021, товарно-транспортними накладними №12309 від 10.06.2021, №12310 від 10.06.2021р.

Позивач наголошує на тому, що 10 червня 2021 p..сторонами, шляхом обміну електронними листами, погоджена Заявка №120, за змістом, на виконання автомобільного перевезення вантажу. На умовах вказаної Заявки перевізник приступив до виконання перевезення за маршрутом: м. Хмельницький - м. Мукачеве (Закарпатська обл.). На підтвердження укладення договору перевезення, у відповідності до ч.3 ст.909 ЦКУ, складена товаротранспортна накладна форми №1-ТН №12309. Послуга перевезення, за обумовленим в Заявці маршрутом, була виконана належним чином, без зауважень та застережень з боку вантажоодержувача та замовника перевезення. Вказану обставину підтверджує наявність відтиску штампу та підпису відповідальної особи вантажоодержувача у графі "Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)" товаротранспортної накладної. Документи, котрі є підставою для здійснення оплати 07 жовтня 2021 року, були направлені на адресу замовника перевезення рекомендованим листом №771. Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.

У поясненнях від 03.06.2022р. також зазначено, що до позовної заяви, у якості доказу належного виконання перевезення була додана товаротранспортна накладна №12309 від 10 червня 2021р. Складаючи накладну, замовник (клієнт) відображає у ній відповідальну за організацію перевезення особу, в даному випадку ТОВ "МІЛЛЕР", однак, вказує повідомлені відповідачем номери автопоїзда та прізвище водія, залучених експедитором до безпосереднього виконання послуги транспортування. Як видно з свідоцтв про реєстрацію т/з, - автопоїзд належить саме позивачу. З особистої трудової книжки водія видно, що ОСОБА_1 , вказаний в ТТН перебуває в трудових відносинах саме з ТОВ "ГІЛЕЯ".

Заявка, додана до позову свідчить про те, що саме на умовах, запропонованих Товариством "МІЛЛЕР", була виконана послуга транспортування вантажу, в т.ч. й те, що перевезення виконане водієм ОСОБА_1 та належним позивачу автопоїздом. Додатковим підтвердженням існування договірних відносин з відповідачем щодо спірного перевезення та його прийняття, є податкова накладна №194 та квитанція №1 про реєстрацію ПН в ЄРПН.

Позивач наголошує на тому, що документи, котрі є підставою для здійснення оплати, 07 жовтня 2021 року, були направлені на адресу замовника перевезення простим рекомендованим листом. Документи направлялися без опису вкладення, адже це більш зручний спосіб пересилання документів. Листом від 31 травня 2022 р. власник вантажу підтвердив, що автопоїзд д/н НОМЕР_1 , який належить ТОВ "ГІЛЕЯ", виконав перевезення вантажу за маршрутом: м. Хмельницький - м. Мукачеве (Закарпатська обл.). Цей лист, в сукупності з іншими документами, свідчить про те, що саме позивач є безпосереднім виконавцем спірної послуги, яка підлягає оплаті відповідачем.

Позиція відповідача з приводу заявлених позовних вимог в матеріалах справи відсутня.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується надісланням ухвали суду від 28.04.2022 на офіційну електронну адресу останнього. 19.05.2022 позивачем надіслано на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача за наявними матеріалами.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

19.06.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Міллер" (експедитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГІЛЕЯ" (перевізник) укладено договір надання транспортно-експедиційних послуг (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах визначених даним договором експедитор замовляє, а перевізник зобов`язується надати послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні з місця відправлення до пункту призначення та видати вантаж уповноваженій на його одержання особі експедитора (або іншій уповноваженій на одержання вантажу особі).

Згідно з пунктом 2.1.1. договору експедитор зобов`язується надавати вантажі для перевезень на підставі узгодженої сторонами заявки на перевезення, що є невід`ємною частиною цього договору.

В свою чергу відповідно до пунктів 2.2.1., 2.2.2. перевізник зобов`язується у випадку досягнення згоди сторін щодо умов конкретного перевезення вантажів, направляти експедитору не пізніше ніж за 20 год. до дати завантаження підтверджену мастичною печатною перевізника заявку з вказівкою П.І.Б. водія та державного номера автомобіля. Направляти у розпорядження експедитора під загрузку рухомий склад стандартних технічних характеристик у належному технічному стані, відповідного типу вантажу, що перевозиться.

Згідно із пунктом 3.1. договору ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявці на перевезення.

Як передбачено пунктом 4.1. договору розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку експедитора на розрахунковий рахунок перевізника, на підставі оригіналу даного договору з мастичними відтисками печаток, протягом 20 банківських днів після отримання правильно оформлених оригіналів рахунка-фактури перевізника, оригіналу товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, митних органів, вантажовідправника та перевізника, акту виконаних робіт та податкової накладної, якщо в заявці не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення, додатково, якщо були складені - акту про нестачу/пошкодження вантажу, акту огляду вантажу, маршрутного листа.

Перевізник зобов`язаний надіслати експедитору документи згідно п. 4.1. договору на протязі не більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня приймання вантажу вантажоодержувачем (пункт 4.2. договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2019. Якщо жодна із сторін за один місяць до закінчення строку дії договору не попередить іншу сторону про свій намір розірвати договір, то даний договір вважається пролонгованим на тих же умовах на кожний наступний рік (пункт 8.3. договору). Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до заявки №120 від 10.06.2021, товариство з обмеженою відповідальністю "ГІЛЕЯ" взяло на себе зобов`язання по організації перевезення вантажу за маршрутом м. Хмельницький- м.Мукачево, Закарпатська обл., дата завантаження - 10.06.2021р., термін доставки до - 11.06.2021, вартість послуг і умови оплати - 8300 грн. 7 б.д. після отримання оригіналів документів.

Згідно з товарно-транспортною накладною №12309 від 10.06.2021, №12310 від 10.06.2021 ТОВ "ГІЛЕЯ" для перевізника ТОВ "Міллер" (ТОВ "НЕЙЛ" - вантажоодержувач) передало товар вагою 9516,75 кг. та 386,800 кг на підставі відомості про вантаж.

Відповідно до заявки №120 від 10.06.2021р., товарно-транспортної накладної №12309 від 10.06.2021, №12310 від 10.06.2021 вантажні перевезення здійснено водієм ОСОБА_1 , автомобілем СКАНІЯ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (причіп).

Також позивачем надано у матеріали справи свідоцтва про реєстрацію ТЗ , документи про офіційне перебування у трудових відносинах ТОВ „ГІЛЕЯ" водія ОСОБА_1 (копія трудової книжки) ,фіскальний чек від 07.10.2021р. про направлення позивачем відповідачу документів згідно п. 13 Заявки № 120 від 10.06.2021р.

З квитанції про реєстрацію податкової накладної до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 01.07.2021р. вбачається, що ТОВ "Гілея" (продавець) зареєстровано податкову накладну №194 від 11.06.2021 на суму 8300 грн. (транспортні послуги щодо перевезення маршрут: м. Хмельницький - м. Мукачево), покупець - ТОВ "Міллер" . Податкова накладна №194 від 11.06.2021 на суму 8300,00 грн.

Оскільки, відповідач свої зобов`язання за договором №19/06/19 від 19.06.2019 щодо оплати наданих послуг з транспортно-експедиційних послуг не виконав, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з останнього 8300 грн. основного боргу..

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Міллер" (експедитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГІЛЕЯ" (перевізник) укладено договір надання транспортно-експедиційних послуг (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах визначених даним договором експедитор замовляє, а перевізник зобов`язується надати послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні з місця відправлення до пункту призначення та видати вантаж уповноваженій на його одержання особі експедитора (або іншій уповноваженій на одержання вантажу особі).

Як підтверджено матеріалами справи, в подальшому, між сторонами узгоджено заявку №120 від 10.06.2021 щодо надання транспортно-експедиційних послуг до договору № 19/06/19 від 19.06.2019, відповідно до умов якої позивач взяв на себе зобов`язання здійснити перевезення по маршруту м. Хмельницький - м. Мукачево, Закарпатська обл., дата завантаження - 10.06.2021р., термін доставки до - 11.06.2021, вартість послуг і умови оплати - 8300 грн. 7 б.д. після отримання оригіналів документів.

Судом приймається до уваги, що підтвердженням надання послуг позивачем на суму 8300 грн. також є заявка №120 від 10.06.2021, товарно-транспортна накладна №12309 від 10.06.2021 з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу та зареєстрована 01.07.2021 податкова накладна №194 від 11.06.2021 на суму 8300 грн.

Також позивачем надано у матеріали справи фіскальний чек від 07.10.2021р. про направлення позивачем відповідачу документів згідно п. 13 Заявки № 120 від 10.06.2021р.

За змістом цього ж пункту Заявки, розрахунок безготівковий, кошти сплачуються протягом 7 банківських днів після отримання оригіналів документів від перевізника. Документи, котрі є підставою для здійснення оплати 07 жовтня 2021 року, були направлені на адресу замовника перевезення рекомендованим листом №771. Опис направлених документів не проводився, належних доказів повідомлення позивача про неотримання оригіналів документів по перевезенню за спірним договором по дату звернення позивача до суду, відповідачем не надано. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року , справа № 911/151/16.

Окрім того судом враховується, що відповідачу була надана можливість подати свої пояснення/заперечення, щодо вказаного факту, однак ТОВ "Міллер" нею не скористався, відзиву на позов не надав, а тому відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України в подальшому, останній позбавляється права заперечувати проти такої обставини.

Згідно з укладеною заявкою, відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити за надані позивачем послуги протягом 7 банківських днів на підставі оригіналів.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження виконання зобов`язання за договором у сумі 8300 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем також не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 8300 грн.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 8300 грн. основного боргу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового бору у справі покладаються на відповідача у зв`язку із задоволених позовних вимог.

Також позивач просить суд стягнути відповідача суму витрат, понесених на правову допомогу адвоката у розмірі 2900,00 грн. та 1000,00 грн. у якості відшкодування гонорару успіху, який має бути сплачений позивачем адвокату.

Частина перша статті 123 ГПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

За приписами частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Звертаючись до суду із позовною заявою позивачем додано копію договору про правову допомогу від 02.12.2021р. (за п.1.1. якого Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі з ТОВ "МІЛЛЕР". З цією метою: здійснити огляд, вивчення та попердню оцінку доказів за їх місцезнаходженням (2 год), провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,5 год), підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву(5 год.), вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді (2 год.), копіюю квитанції до прибуткового касового ордера на суму 2900 грн., копію акта наданих послуг від 03.12.2021р.на суму 2900грн. При цьому, п. 2.3 договору передбачено, що у випадку задоволення позову (отримання позитивного рішення) Довіритель сплачує Повіреному премію (гонорар успіху) в розмірі 1000,00 грн.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI"Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 12 травня 2020 року, справа № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19 зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи, що вимоги позивача задоволені повністю підлягає до стягнення 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (гонорар адвокату). Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року, справа № 904/4507/18.

Таким чином, ураховуючи наведені положення процесуального законодавства, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем факт надання професійної правничої допомоги у цій справі у суді першої інстанції, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на ко ристь позивача 3900 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Керуючись ст. ст. 129, 130, 231, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міллер" (вул. Провулок Проїзний, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 26006, а/с 1306, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІЛЕЯ" ( м. Хмельницький, вул. Курчатова, 56-б , ЄДРПОУ 300 грн. основного боргу та 2270,00 грн. витрат зі сплати судового збору, 3900 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 14.06.2022.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 2 прим:

1 - до справи;

2 - відповідачу - вул. Провулок проїзний, буд.10, м. Хмельницький, 26006, а/с 1306. (реком. листом з повідом. про вруч.)

3-ТОВ "ГІЛЕЯ"