ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1159/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву (вх.№2-424/22 від 10.06.2022) Заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3), подану в інтересах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13), Державної установи "Ширяївський виправний центр (№ 111)" (66850, Одеська область, Ширяївський район, с. Армашівка, вул. Лесі України, 27) про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області (66860, Одеська обл., Березівський р-н, село Петровірівка, вул.Шевченко, будинок 1)

ВСТАНОВИВ:

10.06.2022 Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Міністерства юстиції України, Державної установи "Ширяївський виправний центр (№ 111)" з позовною заявою до Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області про усунення перешкод у розпорядженні землею шляхом скасування рішень державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визнання права та зобов`язання повернути земельні ділянки

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею Серія ІІ-ОД № 004743 від 04.03.1998 Установі по виконанню покарань № 111 УМВС України надано у постійне користування 5769,5 гектарів земель сільськогосподарського призначення. Факт перебування указаної земельної ділянки у віданні Установи також підтверджується Паспортом Ширяївського виправного центру № 111 від 03.03.2010.

Відповідно до положень пунктів 1 та підпункту г п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з 01.01.2013 земельні ділянки державної установи «Ширяївська виправна колонія (№ 111)» набули статусу земель державної форми власності, оскільки станом на 01.01.2013 ці земельні ділянки територіально знаходились за межами населених пунктів та перебували у користуванні державної установи «Ширяївська виправна колонія (№ 111)».

З огляду на вказані норми чинного законодавства, на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Державної установи "Ширяївський виправний центр (№ 111)" до Державного земельного кадастру внесено відомості про 21 земельну ділянку, що сформовані за рахунок земельного масиву, який перебуває у постійному користуванні Державної установи «Ширяївський виправний центр (№ 111)», зокрема земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:001:0110 загальною площею 372,8028 га (дата державної реєстрації 29.11.2021); :01:001:0114 загальною площею 14,229 га (дата державної реєстрації 29.11.2021); :01:001:0115 загальною площею 275,2918 га (дата державної реєстрації 29.11.2021); :01:001:0117 загальною площею 208,576 га (дата державної реєстрації 29.11.2021); :01:001:0121 загальною площею 38,1454 га (дата державної реєстрації 29.11.2021); :01:001:0123 загальною площею 25,6546 га (дата державної реєстрації 29.11.2021); :01:001:0124 загальною площею 5,7006 га (дата державної реєстрації 29.11.2021); :01:001:0125 загальною площею 292,1238 га (дата державної реєстрації 29.11.2021); :01:001:0126 загальною площею 13,3375 га (дата державної реєстрації 30.11.2021); :01:001:0127 загальною площею 12,5832 га (дата державної реєстрації 30.11.2021); :01:001:0131 загальною площею 425,2881 га (дата державної реєстрації 30.11.2021); :01:001:0133 загальною площею 278,4025 га (дата державної реєстрації 30.11.2021); :01:001:0136 загальною площею 7,8007 га (дата державної реєстрації 30.11.2021); :01:001:0138 загальною площею 24,9249 га (дата державної реєстрації 30.11.2021); :01:001:0145 загальною площею 15,6312 га (дата державної реєстрації 02.12.2021); :01:001:0147 загальною площею 78,6567 га (дата державної реєстрації 02.12.2021); :01:001:0152 загальною площею 20,9852 га (дата державної реєстрації 03.12.2021); :01:001:0153 загальною площею 594,7822 га (дата державної реєстрації 03.12.2021); :01:001:0154 загальною площею 447,1892 га (дата державної реєстрації 06.12.2021); :01:001:0157 загальною площею 12,6533 га (дата державної реєстрації 07.12.2021); :01:001:0159 загальною площею 27,2221 га (дата державної реєстрації 08.12.2021).

Згідно даних Державного земельного кадастру вищевказані земельні ділянки сільськогосподарського призначення (цільове призначення 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) загальною площею 3191,9808 га, розташовані на території Петровірівської сільської ради, Березівського району Одеської області, перебувають на праві постійного користування у Державної установи «Ширяївський виправний центр (№ 111)» на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 24.02.1998 та державного акту від 07.03.1998 № ІІ-ОД 004743.

Тобто, право їх безстрокового користування за державною установою не припинялось. Як наслідок, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області сформовано вищевказані земельні ділянки, тобто створено їх як об`єкт цивільних правовідносин, з метою подальшого внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи положення ст.ст.84 та 117 Земельного кодексу України, ст.178 Цивільного кодексу України, вищезазначені 21 земельні ділянки державної власності загальною площею 3191,9808 га, що перебувають у безстроковому користуванні Державної установи «Ширяївський виправний центру (№ 111)», яка у свою чергу, входить до сфери управління Міністерства юстиції України, є обмежено оборотоздатними об`єктами цивільних прав та не можуть передаватись у комунальну власність за будь-яких причин.

Проте, усупереч ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», згідно якої у державній власності залишаються землі, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих наук, п. е ч. 4 ст. 84 та ч. 2 ст. 117 Земельного кодексу України, державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Ігнатовським М.А. здійснено реєстрацію комунальної власності 21 земельної ділянки, відомості про які внесено до Державного земельного кадастру за Петровірівською сільською радою Березівського району Одеської області.

Відповідно до даних, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (цих вищезазначених записах про державну реєстрацію права власності), підставою для державної реєстрації прав комунальної власності Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області на вищевказані земельні ділянки став Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який не може бути безумовною підставою для реєстрації права комунальної власності на вищезазначені земельні ділянки.

Спірні земельні ділянки належать до державної форми власності. При цьому, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області рішення про передачу цих земельних ділянок державної власності до земель комунальної власності не приймалось, з постійного користування державної установи земельні ділянки не вилучались.

Більш того, відповідне рішення не приймалось і Петровірівською сільською радою.

Всупереч п.п.13, 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Ігнатовським М.А. здійснено реєстрацію комунальної власності 21 земельної ділянки лише за заявою Петровірівської сільської ради.

Таким чином, спірні рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Зеленогірської селищної ради Ігнатовського М.А. про здійснення реєстрації комунальної власності 21 земельної ділянки за Петровірівською сільською радою Березівського району Одеської області, а також державні реєстрації права комунальної власності Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області на земельні ділянки підлягають скасуванню з одночасним припиненням права комунальної власності Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області на ці земельні ділянки.

Спірні земельні ділянки загальною площею 3191,9808 га наразі зареєстровані на праві комунальної власності за Петровірівською сільською радою Березівського району Одеської області, проте в силу вимог законодавства вони не можуть перебувати у комунальній власності, тому права держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Міністерства юстиції України та Державної установи «Ширяївський виправний центру (№ 111)» (як постійного землекористувача) та на реалізацію усіх правомочностей щодо спірних земельних ділянок, а саме користування і розпорядження ними, підлягають захисту шляхом зобов`язання Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області повернути земельні ділянки загальною площею 3191,9808 га у державну власність.

Дії відповідача щодо реєстрації права комунальної власності на спірні земельні ділянки за собою свідчать про невизнання останнім права державної власності на спірні ділянки та права постійного користування ними державною установою, а отже таке право позивачів має бути захищено шляхом визнання прав.

Одночасно з позовною заявою до суду Заступником керівника Одеської обласної прокуратури подано заяву про забезпечення позову (вх.№2-424/22), в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельні ділянки із :01:001:0110 площею 372,8028 га; :01:001:0114 площею 14,229 га; :01:001:0115 площею 275,2918 га; :01:001:0117 площею 208,576 га; :01:001:0121 площею 38,1454 га; :01:001:0123 площею 25,6546 га; :01:001:0124 площею 5,7006 га; :01:001:0125 площею 292,1238 га; :01:001:0126 площею 13,3375 га; :01:001:0127 площею 12,5832 га; :01:001:0131 площею 425,2881 га; :01:001:0133 площею 278,4025 га; :01:001:0136 площею 7,8007 га; :01:001:0138 площею 24,9249 га; :01:001:0145 площею 15,6312 га; :01:001:0147 площею 78,6567 га; :01:001:0152 площею 20,9852 га; :01:001:0153 площею 594,7822 га; :01:001:0154 площею 447,1892 га; :01:001:0157 площею 12,6533 га; :01:001:0159 площею 27,2221 га.;

- заборони Петровірівській сільській раді Березівського району Одеської області, а також іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельних ділянок: :01:001:0110 площею 372,8028 га; :01:001:0114 площею 14,229 га; :01:001:0115 площею 275,2918 га; :01:001:0117 площею 208,576 га; :01:001:0121 площею 38,1454 га; :01:001:0123 площею 25,6546 га; :01:001:0124 площею 5,7006 га; :01:001:0125 площею 292,1238 га; :01:001:0126 площею 13,3375 га; :01:001:0127 площею 12,5832 га; :01:001:0131 площею 425,2881 га; :01:001:0133 площею 278,4025 га; :01:001:0136 площею 7,8007 га; :01:001:0138 площею 24,9249 га; :01:001:0145 площею 15,6312 га; :01:001:0147 площею 78,6567 га; :01:001:0152 площею 20,9852 га; :01:001:0153 площею 594,7822 га; :01:001:0154 площею 447,1892 га; :01:001:0157 площею 12,6533 га; :01:001:0159 площею 27,2221 га.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, прокурор наголошує, що у разі передання Петровірівською сільською радою у користування третім особам земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:0110; :01:001:0114; :01:001:0115; :01:001:0117; :01:001:0121; :01:001:0123; :01:001:0124; :01:001:0125; :01:001:0126; :01:001:0127; :01:001:0131; :01:001:0133; :01:001:0136; :01:001:0138; :01:001:0145; :01:001:0147; :01:001:0152; :01:001:0153; :01:001:0154; :01:001:0157; :01:001:0159, або їх поділу, або об`єднання з іншими земельними ділянками, в подальшому у разі задоволення позову, виконання рішення суду, постановленого за позовом Одеської обласної прокуратури, яка діє на захист інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Міністерства юстиції України та ДУ «Ширяївський виправний цент ( № 111)», буде неможливим.

Як вказує прокурор, вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Забезпечення позову в даному випадку, за твердженням прокурора, виступає запорукою виконання рішення суду, у разі ухвалення його на користь прокурора, а тому вимоги про забезпечення позову є співмірними позовним вимогам.

Розглянувши заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, а також враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, господарський суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, та іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд вважає за необхідне здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо доцільності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, адекватності заходу до забезпечення позову, тобто його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а також справедливого балансу інтересів сторін у справі.

Як вбачається з позовної заяви, вимоги прокурора фактично направлені на захист прав та інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Міністерства юстиції України та Державної установи "Ширяївський виправний центр (№ 111)", які порушені внаслідок незаконного вибуття з державної власності без волі власника земельних ділянок, які імперативно є землями державної власності.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, прокурор обґрунтовує її можливістю передачі спірних земельних ділянок, які є предметом позову у даній справі, в користування третіх осіб, а також можливістю поділу таких земельних ділянок чи їх об`єднання між собою чи з іншими земельними ділянками.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Враховуючи, що предметом позову у даній справі є, зокрема, повернення земельних ділянок, за думкою суду в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в даному випадку дослідженню підлягає обставина того, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за позовом прокурора без нових звернень до суду.

Близький за змістом висновок щодо застосування норми права (ст.ст.136-137 ГПК України) до спірних правовідносин викладений у Постанові Об`єднаної Палати КГС від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, який цілком враховується господарським судом при винесенні відповідної ухвали.

За таких обставин, суд вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивачів (у разі задоволення позову), за захистом яких звернувся до суду прокурор. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи земельні ділянки, що є предметом позову, будуть передані третім особам, або будуть поділені чи об`єднані з іншими, позивачі не зможуть захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за позовом прокурора без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, суд також відзначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Що стосується безпосередньо способу забезпечення позову, суд вказує наступне.

Так, звертаючись до суду з відповідною заявою, прокурор просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на земельні ділянки та заборони відповідачу та іншим особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання земельних ділянок.

Фактично метою вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку є запобігання можливості розпорядження спірними земельними ділянками, які є предметом даного позову, зміни власників (користувачів) такого майна, а також запобігання припиненню існування земельних ділянок як об`єкту цивільних прав.

На відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Обтяження речових прав на нерухоме майно можна розуміти як тимчасові або постійні додаткові обов`язки власника враховувати певні обставини при вчинені правочинів з об`єктом нерухомого майна. Обтяження прав можуть полягати не лише у додаткових обов`язках власника але і у обмеженнях його правомочностей з володіння, користування і розпорядження нерухомим майном або його частиною. У зв`язку з цим, власник майна не може у повному обсязі реалізовувати своє право власності на об`єкт нерухомості.

Видами обтяжень речових прав, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є: заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; інші обтяження відповідно до закону.

Визначення поняття "арешт" Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містить. В той же час положеннями ч.2 ст.2 названого Закону встановлено, що інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України та законах України.

Таке поняття визначено Кримінальним процесуальним кодексом України, відповідно до положень якого арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно до практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції, арешт - це накладення заборони на право розпоряджатися, зокрема, нерухомим майном, до визначення його подальшої долі.

Приймаючи до уваги, що вказані заходи до забезпечення позову застосовується виключно до закінчення розгляду справи, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, суд доходить висновку, що вжиття саме такого заходу забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним позовним вимогам та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача, натомість забезпечить збереження балансу інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Враховуючи також існування реальної можливості поділу земельних ділянок чи їх об`єднання, що призведе до припинення існування спірних земельних ділянок в цілому, чи окремих земельних ділянок, як об`єктів цивільних прав, суд також вважає обґрунтованими та адекватними вимоги прокурора в частині заборони на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання спірних земельних ділянок.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі №911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Керуючись ст.ст.136-137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову за вх.№2-424/22 від 10.06.2022 по справі №916/1159/22 задовольнити.

2. Накласти арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:001:0110 площею 372,8028 га; :01:001:0114 площею 14,229 га; :01:001:0115 площею 275,2918 га; :01:001:0117 площею 208,576 га; :01:001:0121 площею 38,1454 га; :01:001:0123 площею 25,6546 га; :01:001:0124 площею 5,7006 га; :01:001:0125 площею 292,1238 га; :01:001:0126 площею 13,3375 га; :01:001:0127 площею 12,5832 га; :01:001:0131 площею 425,2881 га; :01:001:0133 площею 278,4025 га; :01:001:0136 площею 7,8007 га; :01:001:0138 площею 24,9249 га; :01:001:0145 площею 15,6312 га; :01:001:0147 площею 78,6567 га; :01:001:0152 площею 20,9852 га; :01:001:0153 площею 594,7822 га; :01:001:0154 площею 447,1892 га; :01:001:0157 площею 12,6533 га; :01:001:0159 площею 27,2221 га.

3. Заборонити Петровірівській сільській раді Березівського району Одеської області (66860, Одеська обл., Березівський р-н, село Петровірівка, вул.Шевченко, будинок 1, ), а також іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельних ділянок: :01:001:0110 площею 372,8028 га; :01:001:0114 площею 14,229 га; :01:001:0115 площею 275,2918 га; :01:001:0117 площею 208,576 га; :01:001:0121 площею 38,1454 га; :01:001:0123 площею 25,6546 га; :01:001:0124 площею 5,7006 га; :01:001:0125 площею 292,1238 га; :01:001:0126 площею 13,3375 га; :01:001:0127 площею 12,5832 га; :01:001:0131 площею 425,2881 га; :01:001:0133 площею 278,4025 га; :01:001:0136 площею 7,8007 га; :01:001:0138 площею 24,9249 га; :01:001:0145 площею 15,6312 га; :01:001:0147 площею 78,6567 га; :01:001:0152 площею 20,9852 га; :01:001:0153 площею 594,7822 га; :01:001:0154 площею 447,1892 га; :01:001:0157 площею 12,6533 га; :01:001:0159 площею 27,2221 га.

Стягувач: Заступник керівника Одеської обласної прокуратури (65026 м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, )

Боржник: Петровірівська сільська рада Березівського району Одеської області (66860, Одеська обл., Березівський р-н, село Петровірівка, вул.Шевченко, будинок 1, ).

Ухвала суду набирає законної сили 13.06.2022 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання

в строки, встановлені Законом України „Про виконавче провадження.

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна