ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/270/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря судового засідання С. Коваль, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного малого підприємства "МЛС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Семікс Бетон"

про стягнення 26 911,20 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Приватне мале підприємство «МЛС» (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Семікс Бетон» (відповідач) про стягнення 51 911,20 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, Приватне мале підприємство «МЛС» (позивач) домовилось з Товариством з обмеженою відповідальністю «Семікс Бетон» (відповідач) про поставку товару. У період січень лютий 2022 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 51 911,20 грн, проте відповідач в обумовлені строки за товар не розрахувався. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати, то у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 51 911,20 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної суми.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 526, 625 ЦК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України та ухвалою суду від 23.05.2022, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 23.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 29.06.2022.

Ухвалою суду від 26.05.2022 про внесення виправлення до ухвали суду від 23.05.2022 змінено дату судового засідання для розгляду справи по суті з 29.06.2022 на 15.06.2022.

15.06.2022 від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 25 000,00 грн, до якого долучено докази часткового погашення боргу відповідачем на вказану суму.

Ухвалою суду від 15.06.2022 провадження у справі в частині стягнення 25 000,00 грн основного боргу закрито.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони усно домовилися про поставку товару, позивач зобов`язався у січні лютому 2022 року поставити відповідачу товар, а відповідач прийняти товар та розрахуватися за нього.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та поставив відповідачу товар на загальну суму 51 911,20 грн, що підтверджується накладними № 1/6 від 13.01.2022 на суму 5 500,00 грн, № 1/8 від 21.01.2022 на суму 11 540,40 грн, № 1/7 від 24.01.2022 на суму 4 000,00 грн, № 1/3 від 26.01.2022 на суму 13 140,40 грн, № 1/7 від 02.02.2022 на суму 9 034,00 грн, № 1/0 від 09.02.2022 на суму 8 696,40 грн.

Проте відповідач за поставлений товар не розрахувався, відтак за ним рахується заборгованість у сумі 51 911,20 грн.

Розмір заборгованості підтверджений відповідачем шляхом підписання акту звірки взаємних розрахунків від 04.04.2022.

Позивач 04.04.2022 надіслав на адресу відповідача претензію № 04/04 з вимогою щодо оплати поставленого товару у 7-денний строк з дня її отримання, що стверджується рекомендованим відправленням № 850, яка отримана відповідачем 08.04.2022.

Як установлено судом, 25.05.2022 та 08.06.2022 відповідачем сплачено частину суми основного боргу в розмірі 25 000,00 грн, про що свідчать платіжні доручення № 3702 та № 3752 , у зв`язку з чим ухвалою суду від 15.06.2022 закрито провадження в цій частині.

Залишок непогашеного основного боргу становить 26 911,20 грн.

Станом на дату розгляду спору доказів оплати поставленого товару на суму 26 911,20 грн в матеріалах справи немає.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із неоплатою поставленого товару за договором поставки, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

У силу вимог ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ч. 1, 2 ст. 664 ЦК України).

Приписами ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом із фактичних обставин справи установлено, що між сторонами виникли правовідносини з поставки товару, на виконання яких позивач здійснив поставку товару, однак відповідач його не оплатив, у тому числі на претензію позивача, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати суму заборгованості за поставлений товар.

У силу вимог ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом із фактичних обставин справи встановлено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого товару, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 26 911,20 грн підлягає до задоволення.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а, отже, про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 481,00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, відтак судовий збір в розмірі 2 481,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного малого підприємства "МЛС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Семікс Бетон" про стягнення 26 911,20 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Семікс Бетон" (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 112, ідентифікаційний код 42015276) на користь Приватного малого підприємства "МЛС" (33024, м. Рівне, вул. Млинівська, буд. 20, ідентифікаційний код 13991251) 26 911,20 грн заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Семікс Бетон" (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 112, ідентифікаційний код 42015276) на користь Приватного малого підприємства "МЛС" (33024, м. Рівне, вул. Млинівська, буд. 20, ідентифікаційний код 13991251) ) 2 481,00 грн судового збору.

Позивач: Приватне мале підприємство "МЛС" (33024, м. Рівне, вул. Млинівська, буд. 20, ідентифікаційний код 13991251).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Семікс Бетон" (33009, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 112, ідентифікаційний код 42015276).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 15.06.2022.

Суддя О.Андрійчук