УХВАЛА

м. Київ

08.06.2022Справа № 26/244
Суддя Господарського суду міста Києва Андреїшина І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши скаргу Національного банку України

на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії

у справі № 26/244

за позовом Комерційного банку "УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ГРУПА" - Товариство з обмеженою відповідальністю;

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА ГРУПА";

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ГРУПА";

до відповідача-3: Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ";

про стягнення 17696571,43 грн,

Представники учасників справи:

Від стягувача (скаржника): Ніколенко О.В.

Від ВДВС: не з`явився

Від Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ": Риков О.О.

Від боржників: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 26/244 за позовом Комерційного банку "УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ГРУПА" - Товариство з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА ГРУПА", Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ГРУПА" та Закритого акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" про стягнення грошових коштів у розмірі 17696571,43 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2011 у справі № 26/244 (суддя Пінчук В.І.) позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012 рішення господарського суду м. Києва від 10.11.2011 скасоване в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняте нове рішення про задоволення позовних вимог повністю, на виконання якої судом видані накази від 12.04.2012 № 26/244.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.10.2017 здійснена заміна стягувача - комерційного банку "УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ГРУПА" - Товариство з обмеженою відповідальністю на його правонаступника - Національний банк України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2022 повернуто скаргу Національного банку України на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язання прийняти до виконання наказ від 12.04.2012 № 26/244 - без розгляду.

До Господарського суду м. Києва надійшла скарга № 18-0013/29466 від 21.04.2022 Національного банку України на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва, у зв`язку зв звільненням судді Пінчука В.І., призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 26/244, за результатом якого вказану скаргу передано на розгляд судді Андреїшиній І.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2022 поновлено Національному банку України пропущений процесуальний строк на подання скарги на дії державного виконавця та зобов`язання вчити дії; скаргу Національного банку України призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.06.2022.

07.06.2022 через відділ діловодства суду Приватним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» подано заяву про відкладення розгляду справи та виправлення помилки в наказі.

08.06.2022 через відділ діловодства суду Приватним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» подано заперечення на скаргу.

У судовому засіданні 08.06.2022 суд на місці ухвалив заяву, подану представником ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" 07.06.2022 про виправлення помилки в наказі, не приймати до розгляду.

Розглянувши в судовому засіданні 09.06.2022 скаргу Національного банку України на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що на час видачі наказу Господарським судом міста Києва (12.04.2012), ані в Господарському процесуальному кодексі України, ані в Законі України «Про виконавче провадження» не було передбачено можливості видачі декількох наказів на виконання судового рішення про стягнення заборгованості з декількох відповідачів солідарно без визначення частини боргу, що стягується з кожного з них, тому Національний банк не погоджується з повідомленням від 21.02.2022 №68565581 про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання Шевченківським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та вважає дії державного виконавця Ліщинського О.В. Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) неправомірними.

Так, за приписами ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Частиною 1 ст. 327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.01.2020 у справі №910/7221/17, виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується "правомірна поведінка" виконавця.

За змістом ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

У частині 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язкові вимоги до виконавчого документа.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 цього Закону України, у виконавчому документі зокрема зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала, дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувана та боржника (для юридичних осіб - за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків), резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню), строк пред`явлення рішення до виконання.

Повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 09.02.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. зауважено, що відповідно до частини другої статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним, у зв`язку з цим виконавчий документ підлягає поверненню без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 (суддя Літвінова М.Є.) внесено виправлення до наказів господарського суду міста Києва №26/244 від 12.04.2012, зазначивши у них наступні відомості:

"Стягувач: Комерційний банк "Українська фінансова група" - товариство з обмеженою відповідальністю (01021, м. Київ, вул. Грушевського Михайла/Кріпосний Яр, 34/1, літ А; м. Київ, вул. Горького, 48, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-будівельна група" (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. М. Грушевського, 25, )". Дана ухвала є невід`ємною частиною наказів №26/244 від 12.04.2012.

З матеріалів скарги та наданих Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що скаржником до виконавчої служби було подано лише наказ Господарського суду міста Києва від 12.04.2019, тоді як саме ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 було внесено виправлення до зазначеного наказу та виданий наказ від 10.09.2012 у справі №26/244.

В свою чергу, посилання скаржника на те, що державним виконавцем неправомірно було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.02.2022, оскільки на час видачі наказу Господарським судом міста Києва (12.04.2012), ані в Господарському процесуальному кодексі України, ані в Законі України «Про виконавче провадження» не було передбачено можливості видачі декількох наказів на виконання судового рішення про стягнення заборгованості з декількох відповідачів солідарно без визначення частини боргу, що стягується з кожного з них, судом відхиляється, оскільки скаржником до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не було подано ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012, якою було внесено виправлення до зазначеного наказу та виданий наказ від 10.09.2012 у справі №26/244.

Отже державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. правомірно винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.02.2022, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Суд відзначає, що приватний виконавець, отримавши наказ Господарського суду міста Києва №26/244 від 12.04.2012 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012, яка набрала законної сили 29.02.2012, діяв на підставі та в межах своїх повноважень.

З огляду на викладене, оскільки державний виконавець діяв відповідно до Закону в межах повноважень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 230, 233-235, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Національного банку України на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 09.06.2022

Суддя І.О. Андреїшина