ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2022 р. Cправа № 902/97/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр", 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 38920229

до Державного підприємства "45 Експерементальний механічний завод", 21100, м. Вінниця, вул. Стрілецька, буд. 57, ідентифікаційний код юридичної особи 08341806

про стягнення 32 500,80 гривень

за участю представників:

від позивача - Луценко І.М., за довіреністю (у режимі відеоконференції)

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 04.02.2022 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" до Державного підприємства "45 Експерементальний механічний завод" про стягнення 32500,80 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань зі сплати заборгованості за Договором поставки №120-45П-21 від 19.10.2021 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2022 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою суду від 09.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 902/97/22, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання) з наданням сторонам строку для вчинення процесуальних дій (надання відзиву, відповіді на відзив) до 11.03.2022 року.

25.02.2022 до суду від відповідача надійшли пояснення на позовну заяву №144 від 24.02.2022 (вхідний №01-34/1909/22 від 25.02.2022), у яких останній проти позову заперечив, з підстав зазначених у поясненнях та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 08.04.2022 суд постановив перейти до розгляду справи №902/97/22 за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження по справі №902/97/22 на 30 днів, підготовче засідання у справі №902/97/22 призначено на 26.04.2022.

Ухвалою суду від 26.04.2022 підготовче засідання у справі відкладено на 12.05.2022.

Ухвалою від 12.05.2022 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/97/22, призначено справу № 902/97/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 02.06.2022 року.

На визначену судом дату в режимі відеоконференції у судове засідання з`явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, будь-яких заяв, клопотань до суду ним не подано. Про дату, час та місце розгляду справи № 902/97/22 повідомлений своєчасно та належним чином ухвалою суду від 12.05.2022, яка надіслана відповідачу за адресою його місцезнаходження та отримана ним 17.05.2022, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції №977, вх. № 1120 від 19.05.2022.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження, відкладення розгляду справи, призначення розгляду справи по суті та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 02.06.2022 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнати, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Суть спору:

19.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (далі - позивач, Постачальник) та Державним підприємством "45 експерементальний механічний завод" (далі - відповідач, - Покупець) укладено договір поставки №120-45П-21 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених даним Договором, Постачальник зобов`язується партіями, відповідно до Заявок Покупця, поставляти Покупцю у власність товар (код за ДК 021:2015 (СРV): 14810000-2 Абразивні вироби), найменування, кількість та ціна якого визначаються згідно зі Специфікацією, яка міститься в Додатку 1 до Договору і є його невід`ємною частиною (надалі -Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах даного Договору.

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що загальна сума (ціна) Договору та ціна за одиницю Товару зазначаються в Специфікації та включають у себе вартість тари та упаковки Товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються Постачальником, вартість доставки Товару до місця поставки, вартість страхування, завантаження, розвантаження та всі інші витрати Постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору. Ціна Товару визначається в національній валюті України.

Відповідно до пункту 2.3. Договору розрахунок здійснюється за кожну окрему поставлену партію Товару протягом 20 робочих днів після підписання акту приймання-передачі або видаткової накладної на партію Товару.

Розрахунок здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника на підставі Специфікації, Заявки Покупця, виставленого рахунку, акту приймання-передачі або видаткової накладної на партію Товару, а також відповідно до інших умов Договору (п. 2.4. Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору поставка Товару здійснюється згідно з Правилами "Інкотермс" у редакції 2010 року на умовах поставки DDP (склад Покупця - вул. Стрілецька, 57, м. Вінниця), що визначено в Специфікації до Договору та у строк відповідно до Заявок Покупця транспортом Постачальника.

Положеннями пункту 3.3. Договору сторони передбачили, що датою поставки (передачі) товару та переходу права власності на товар є дата фактичного отримання товару покупцем від постачальника у відповідності до належно оформлених первинних документів. Видаткова накладна або акт приймання-передачі товару (далі разом - первинні документи) крім обов`язкових реквізитів, передбачених чинним законодавством, повинні містити посилання на номер та дату договору та відповідний номер і дату заявки, згідно з якою здійснюється поставка товару.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань до повного виконання зобов`язань за даним Договором (пункт 5.1 Договору).

У Специфікації, що є Додатком №1 до Договору сторони погодили найменування товару, кількість одиниць товару, що є предметом поставки та його загальну вартість у сумі 32 500, 80 гривень з ПДВ.

Згідно пункту 5 Специфікації оплата Товару здійснюється за кожну окрему поставлену партію Товару протягом 20 робочих днів після підписання акту приймання-передачі або видаткової накладної на партію Товару.

Пунктом 7 Специфікації визначено, що Постачальник зобов`язаний поставити партію Товару протягом: 14 днів відповідно до Заявок Покупця.

На виконання умов Договору поставки позивачем здійснено відповідачу поставку товару на загальну суму 32500,80 гривень, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № КВ-00005205 від 02.11.2021, № КВ-00005209 від 03.11.2021, довіреністю № 492 від 02.11.2021 на отримання товару, оформленою відповідачем.

Після отримання товару, відповідач у порядку та строки, визначені умовами Договору оплату не здійснив.

23.12.2021 року позивачем надіслано відповідачу претензію №145 від 22.12.2021 року, у якій просив протягом семи днів з дня одержання цієї претензії перерахувати на поточний рахунок ТОВ "ТД "Александр" основний борг в сумі 32500, 80 гривень, проте відповіді на претензію отримано не було та заборгованість за Договором не була сплачена.

У зв`язку із невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за Договором поставки позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 32500,80 гривень.

Відповідачем подані письмові пояснення на позовну заяву про стягнення заборгованості, у яких відповідач підтверджує отримання товару від позивача та ту обставину, що мав розрахуватися за поставлену продукцію протягом 20 днів від дати підписання видаткової накладної на партію товару.

У письмових поясненнях відповідач зазначає, що замовив у позивача дану продукцію з метою виконання договорів, укладених з Міністерством оборони України (МОУ) (договори № 370/3/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/1/8 від 25 серпня 2021 року). Поряд з тим, у відповідача склалися обставини, що ускладнювали виконання зобов`язань за договором укладеним між позивачем та відповідачем у повному обсязі, в строки визначені договором, а саме несприятлива фінансова ситуація, пов`язана із невчасним отриманням авансового платежу за укладеними державними Контрактами та відсутністю обігових коштів, а також відкритої кредитної лінії.

Відповідач стверджує, що планував розрахуватися з позивачем за рахунок коштів отриманих за виконання договорів № 370/3/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/1/8 від 25 серпня 2021 року укладених з Міністерством оборони України. Проте, під час виконання вищевказаних договорів у відповідача виникли форс-мажорні обставини, що унеможливили вчасне їх виконання, що підтверджується висновками Вінницької ТПП від 24.12.2021 року за № 23/12/501 та 23/12/502 та відповідними сертифікатами, що додаються.

У письмових поясненнях відповідач звертає увагу на характер діяльності підприємства, що на його думку має велике значення в даній справі, оскільки основний напрямок діяльності підприємства це виконання замовлень для Міністерства оборони України.

У письмових поясненнях відповідач зазначає, що застосування до ДП "45 ЕМЗ" примусових заходів стягнення заборгованості унеможливить виконання державних завдань та поставить підприємство на межу повної зупинки виробництва. Під зривом можуть бути державні оборонні замовлення.

Посилаючись на пункт 4.6 Договору відповідачем зазначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором (контрактом) у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору (контракту) та виникли поза волею сторін. Враховуючи фактичні обставини, положення нормативно-правових актів, умови укладеного між сторонами договору, а також висновки Вінницької ТПП, вищевказані непередбачувані обставини, які підтверджені компетентними органами, є істотними обставинами та безпосередньо вплинули на строки виконання договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем.

З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що подання позову до відповідача є передчасним, а застосування до підприємства пень та штрафів є таким, що не відповідає законодавству та умовам договору.

У зв`язку з наведеним відповідач повідомляє, що як тільки підприємство отримає кошти за договорами № 370/3/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/1/8 від 25 серпня 2021 року, керівництвом буде прийнято рішення щодо погашення існуючої заборгованості перед позивачем в повному обсязі та просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

До письмових пояснень відповідачем долучено копії висновків щодо виникнення істотних обставин при виконанні договірних зобов`язань внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 24.12.2021 року № 23/12/501, 23/12/502, 23/12/503 та сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили) №0500-22-0070, №0500-22-0071, №0500-22-0072 від 18.02.2022 № 23/12/50, № 23/12/49, № 23/12/51 виданих Вінницькою торгово-промисловою палатою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом спору у цій справі є вимога про стягнення заборгованості за Договором поставки №120-45П-21 від 19.10.2021 року у розмірі 32500,80 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам відносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Приписами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між cторонами договір є договором поставки, правовідносини за яким врегульовано відповідними положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

За змістом частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Суд встановив, що відповідно до умов Договору поставки №120-45П-21 від 19.10.2021 року, специфікації до нього, підписаними з боку постачальника та покупця видаткових накладних № КВ-00005205 від 02.11.2021, № КВ-00005209 від 03.11.2021 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 32500,80 гривень.

Відповідно до пункту 2.3. Договору та пункту 5 специфікації до нього розрахунок за кожну окрему поставлену партію Товару мав бути здійснений протягом 20 робочих днів після підписання акту приймання-передачі або видаткової накладної на партію Товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за Договором поставки виконав належним чином, в той же час відповідач свої зустрічні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за отриманий товар не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

У письмових поясненнях відповідач підтвердив отримання товару від позивача, водночас будь-яких заперечень щодо заборгованості за договором поставки в розмірі 32500,80 гривень, доказів, що спростовують її розмір або доказів щодо повної оплати відповідачем до суду не надано.

Таким чином, доказами, що містяться у матеріалах справи підтверджено, а відповідачем не спростовано обставини, на які посилається позивач у позові про стягнення заборгованості за договором поставки.

Щодо тверджень відповідача викладених у письмових поясненнях на позовну заяву про наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання зобов`язання по оплаті товару за Договором поставки, суд враховує наступне.

Пунктом 4.6 Договору поставки сторони передбачили, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладання Договору, виникли поза волею Сторін, якщо ці обставини вплинули на виконання Договору. Відсутність у боржника коштів, потрібних для виконання зобов`язань за Договором або відсутність у Сторони відповідних дозвільних документів необхідних для виконання Договору не є обставинами непереборної сили.

Відповідно до пункту 4.7. Договору сторона, яка не може виконувати зобов`язання за даним Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна негайно письмово повідомити іншій стороні про їх настання/припинення, але у будь якому випадку, не пізніше п`яти робочих днів з дня настання обставин. Таке письмове повідомлення є належним підтвердженням настання відповідних обставин, якщо протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів, зазначене повідомлення буде підтверджено документом компетентного органу.

Згідно вимог статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборна сила (форс-мажорні обставини) повинна мати ознаки надзвичайності або невідворотності.

Відповідно до частини 2 статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Аналогічний перелік визначено у пункті 3.1. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5).

Форс-мажорними можуть бути визнані ті обставини, які не зазначені у вищенаведеному переліку, проте відповідають критеріям форс-мажорних згідно з положеннями п. 6.9 цього Регламенту, не суперечать законодавству України і узгоджені сторонами у договорі, контракті, угоді як такі, що звільняють їх від цивільно-правової відповідальності (пункт 3.1. Регламенту).

Не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо (пункт 3.2 Регламенту).

Пунктом 6.9. цього Регламенту передбачено, що надані заявником документи для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) мають свідчити про:

- надзвичайність таких обставин (носять винятковий характер і знаходяться за межами впливу сторін);

- непередбачуваність обставин (їх настання або наслідки неможливо було передбачити, зокрема на момент укладення відповідного договору, перед терміном настанням зобов`язання або до настання відповідного обов`язку);

- невідворотність (непереборність) обставин (неминучість події/подій та/або її/їх наслідків);

- причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання Заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо).

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якого:

- статтею 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Таким чином, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія (обставина), що звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути та між цією обставиною/подією і неможливістю виконання боржником своїх конкретно визначених зобов`язань за договором існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

З урахуванням викладених правових норм та умов Договору, суд вважає, що порушення зобов`язань контрагентом відповідача, у тому числі за договорами №370/3/5/2/1/10, №370/3/5/2/1/9 та №370/3/5/2/1/8 та відсутність обігових коштів не вважаються непереборною силою (форс-мажорними обставинами) та не звільняють відповідача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання Договору поставки №120-45П-21 від 19.10.2021, заборгованість за яким є предметом спору у цій справі.

Надані відповідачем висновки Вінницької торгово-промислової палати від 24.12.2021 №23/12/501, 23/12/502, 23/12/503 та сертифікати №0500-22-0070, №0500-22-0071, №0500-22-0072 від 18.02.2022 №23/12/51, №23/12/50, №23/12/49, підтверджують неможливість виконання своїх обов`язків Державним підприємством "45 Експериментальний механічний завод" за договорами про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/2/1/10, №370/3/5/2/1/9 та №370/3/5/2/1/8 від 25.08.2021, укладеними з Міністерством оборони України, а не з ТОВ "ТД "Александр", що є позивачем у цій справі.

Отже, такі висновки та сертифікати не є належними доказами неможливості виконання обов`язків відповідача по оплаті товару за Договором поставки №120-45П-21 від 19.10.2021, заборгованість за яким є предметом спору у цій справі.

Суд також звертає увагу, що сторони у пункті 4.7. Договору визначили строк та порядок повідомлення одна одної про настання форс-мажорних обставин. Разом з тим, доказів здійсненого відповідачем на адресу позивача відповідного повідомлення відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд не встановив наявності форс-мажорних обставин, які звільняють відповідача від виконання зобов`язань за Договором поставки №120-45П-21 від 19.10.2021 року в частині своєчасного та повного розрахунку за поставлений товар.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" до Державного підприємства "45 Експерементальний механічний завод" про стягнення 32500,80 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань зі сплати заборгованості за Договором поставки №120-45П-21 від 19.10.2021 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжного доручення № 368 від 28.01.2022 року сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному об`ємі, витрати по сплаті судового збору у сумі 2481,00 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "45 Експерементальний механічний завод" (21100, м. Вінниця, вул. Стрілецька, буд. 57, ідентифікаційний код юридичної особи 08341806 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 38920229) 32500,80 гривень (тридцять дві тисячі п`ятсот гривень, вісімдесят копійок) заборгованості та 2481,00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ІНФОРМАЦІЯ_2

5. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 червня 2022 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 2; ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

3 - відповідачу, 21100, м. Вінниця, вул. Стрілецька, буд. 57; ІНФОРМАЦІЯ_2.