РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.06.2022Справа № 910/18138/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сейко»

2. ОСОБА_1

про стягнення 244 008,19 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (надалі - АТ «Таскомбанк») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сейко» (надалі - ТОВ «Агро-Сейко») та ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) про стягнення 244 008,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1 грошового зобов`язання за кредитним договором №ID6705836 від 25.07.2019, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості за кредитом у розмірі 219 563,89 грн. та по відсоткам у розмірі 17 258,83 грн., а також заявляє про стягнення пені у розмірі 3 569,73 грн. та штрафу у розмірі 3 615,74 грн. При цьому, позивач заявляє про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів з огляду на укладений між позивачем і відповідачем 2 договір поруки №Т 09.07.2019 І 7445 від 25.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, відповідачам визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 29.11.2021 направлена на адресу ТОВ«Агро-Сейко», яка зазначена в позові та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань, що міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, проте відправлення повернулось на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Судом повторно направлено на адресу ТОВ«Агро-Сейко» копію ухвали суду від 29.11.2021, проте відправлення повернулось на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, зазначена ухвала направлялась на відому суду адресу місця реєстрації ОСОБА_1 , яка зазначена в позові, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №222, проте відправлення повернулось на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, у відповідь на запит суду від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист №100/39-1675 від 22.11.2021, в якому зазначено, що згідно Реєстру територіальної громади міста Києва ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 14.07.2009 по 10.11.2021, у зв`язку з чим повідомлення ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 10 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою відповідача, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 29.11.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд справи, проте правом на подання відзиву на позов не скористалися, свої пояснення стосовно позову до суду не подали.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

25.07.2019 між АТ «Таскомбанк» (Банк) та ТОВ «Агро-Сейко» (позичальник) укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № ID6705836 (надалі - «Договір 1»), відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості і надає в рамках відкритої кредитної лінії грошові кошти в розмірі та на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути банку отримані кредитні коти та сплатити проценти за користування ними в розмірі, у строки та на умовах цього договору. Кредитні кошти надаються банком окремими частинами - таншами.

Згідно з п. 2.1 Договору 1 надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника на підставі заяви позичальника.

Відповідно до п. 2.4 Договору 1 кредитна лінія відкривається для позичальника від дати укладення цього договору, у валюті кредитування - гривня, в розмірі 300 000,00 грн.

Пунктом 4.1 Договору 1 передбачено, що процентна ставка за користування кредитними траншами складає: для траншів строком до 30 днів - 24 % річних, для траншів строком до 60 днів - 25 % річних, для траншів строком до 90 днів - 26 % річних, для траншів строком до 180 днів - 28 % річних, та є фіксованою процентною ставкою у вказаний період.

Відповідно до п. 4.2 Договору 1 нарахування процентів банком здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом на кінець кожного операційного дня. Проценти розраховуються за фактичну кількість днів користування кредитними коштами методом «факт/360», де 360 - це умовна кількість календарних днів у році. При цьому, враховується перший день та не враховується останній день користування кредитною лінією. Нарахування процентів банком та їх сплата позичальником здійснюється до моменту повного повернення кредиту (до дні остаточного розрахунку за кредитом включно).

Згідно з п. 4.4 Договору 1 позичальник доручає банку здійснювати списання нарахованих процентів з його рахунків. Банк виконує списання нарахованих процентів з 1-го по 10-те число кожного місяця, за попередній місяць, та одночасно з погашенням кредитної ліній за останній період користування кредитною лінією.

Пунктом 4.5 Договору 1 передбачено, що у випадку відсутності на поточних рахунках позичальника чи рахунку для погашення боргових зобов`язань (вказаного в п. 5.1.1) грошових коштів у сумі, достатній для погашення основного боргу та нарахованих процентів у встановлені цим договором строки, суми непогашених у строк основного боргу та процентів визнаються простроченими.

Відповідно до п. 5.1 Договору 1 погашення боргових зобов`язань за цим договором може проводитися в порядку, передбаченому цим договором, зокрема такими способами:

5.1.1 шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок для погашення боргових зобов`язань, №2909.4.144722.002 в банку; та/або

5.1.2 шляхом здійснення банком договірного списання відповідних сум з будь-якого рахунку позичальника, відкритого в банку (на що позичальник надає свою безумовну та безвідкличну згоду банку шляхом підписання цього договору); та/або

5.1.3 іншим чином, у випадку, якщо інший порядок погашення будь-якого із боргових зобов`язань визначений цим договором, або якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Датою повернення заборгованості за кредитною лінією є день виконання позичальником всіх своїх боргових зобов`язань перед банком в повному обсязі заборгованості за цим Договором, включаючи повну сплату процентів, комісій банку, неустойки, пені, штрафів (якщо такі будуть) чи дата здійснення банком договірного списання вказаних сум з поточного рахунку позичальника. Датою (моментом) погашення заборгованості за кредитною лінією вважається день зарахування на відповідний рахунок(ки) для погашення боргових зобов`язань у порядку, визначеному цим договором, грошових коштів у сумі, що відповідає розміру заборгованості за кредитною лінією у повному обсязі чи дата здійснення банком договірного списання вказаних сум з поточного рахунку позичальника (п. 5.2 Договору 1).

На виконання умов Договору 1 позивач перерахував на рахунок відповідача 1 кредитні кошти у розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку ТОВ «Агро-Сейко».

31.05.2021 між АТ «Таскомбанк» (Банк) та ТОВ «Агро-Сейко» (позичальник) укладено додатковий договір №2 до Договору 1, за умовами якого сторони дійшли згоди викласти пункт 2.4 Договору 1 в наступній редакції: кредитна лінія відкривається для позичальника від дати укладення цього договору, у валюті кредитування - гривня, в розмірі 229 969,80 грн.

Вказаним додатковим договором №2 сторони вирішили доповнити Договорів 1 пунктом 3.9, відповідно до якого позичальник зобов`язаний повністю погасити заборгованість за отриманими траншами згідно графіку погашення, викладеного у додатку №2 до цього договору, відповідно до якого відповідач 1 взяв на себе зобов`язання сплатити позивачу 115 000,00 грн. не пізніше 30.06.2021 та 114 969,80 грн. не пізніше 24.07.2021.

14.09.2021 позивачем на адресу відповідача 1 направлена вимога №14720/70.1.1 від 14.09.2021, в якій заявник просив ТОВ «Агро-Сейко» достроково погасити прострочену заборгованість за Договором 1.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач виконав свої договірні зобов`язання, надавши ТОВ «Агро-Сейко» кредитні кошти у розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується виписками з рахунку.

Відповідач 1 суму заборгованості в добровільному порядку не сплатив, внаслідок чого ТОВ «Агро-Сейко» має заборгованість за кредитом у розмірі 219 563,89 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 17 258,83 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заборгованості, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що розрахунок правильний.

Разом з тим, 25.07.2019 між АТ «Таскомбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки №Т09.07.2019 І 7445 (надалі - «Договір поруки»), відповідно до умов якого:

- поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ТОВ «Агро-Сейко», (боржник) зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору №ID6705836 про відкриття відновлюваної кредитної лінії, що укладений між кредитором та боржником, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому (кредитний договір) (п. 1.1 Договору поруки);

- поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором, в тому числі: повернути кредитору кредит у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі 300 000,00 грн., у терміни (строки), визначені кредитним договором; щомісячно сплачувати кредитору проценти за користування кредитором в розмірі: для траншів строком до 30 днів - 24% річних, для траншів строком до 60 днів - 25% річних, для траншів строком до 90 днів - 26% річних, для траншів строком до 180 днів - 28% річних, з урахуванням порядку та розміру їх зміни згідно умов кредитного договору, та в строку, що встановлені кредитним договором; сплатити комісії в порядку та в розмірах, встановлених кредитним договором; сплатити кредитору неустойку, пеню, штрафи, та понад суму неустойки, пені, штрафів відшкодувати збитків, заподіяних кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором; у випадку, передбачених кредитним договором та/або законодавством України, з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути кредитору кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із кредитного договору; інших грошових зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, у тому числі, збільшення грошових зобов`язань, які передбачені умовами кредитного договору (п. 1.2 Договору поруки);

- порука за цим договором припиняється, якщо кредитор протягом 3 (трьох) років від дня настання строку повернення кредиту не пред`явить вимоги до поручителя (п. 5.2 Договору поруки).

14.09.2021 позивачем на адресу відповідача 2 направлена вимога №147/9/70.1.1 щодо виконання зобов`язань за Договором поруки, в якій заявник просив ОСОБА_1 погасити заборгованість ТОВ «Агро-Сейко» за Договором 1.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами першою та другою статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідачів солідарного грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 219 563,89 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17 258,83 грн. Відповідачами вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачами обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги АТ «Таскомбанк» про солідарне стягнення з ТОВ «Агро-Сейко» та ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у розмірі 219 563,89 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17 258,83 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимоги про солідарне стягнення з відповідачів пені у розмірі 3 569,73 грн. (нарахованої на суму простроченої заборгованості за період з 10.03.2021 по 09.09.2021) та штрафу у розмірі 3 615,74 грн. (нарахованого за період з 10.03.2021 по 09.09.2021).

Судом встановлено, що відповідач 1 у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача 1 є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності і в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16.

Відповідно до п. 8.2 Договору 1 у разі непогашення або несвоєчасного погашення позичальником всієї суми заборгованості по основному боргу після закінчення терміну користування кредитом цілому, або кредитним траншем окремо, та/або після закінчення терміну погашення заборгованості або порушення терміну сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування за кожен календарний день прострочення, а також штраф за кожен факт порушення зобов`язання за договором у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості на дату нарахування (але не менше 50,00 грн.). Нарахування пені починається з дня, наступного за днем настання строку сплати процентів/траншу/основного боргу.

Отже, оскільки сторони самостійно передбачили додатково крім сплати пені ще й штраф, та враховуючи те, що положення пункту 8.2 Договору 1 не суперечать нормам чинного законодавства, так як його зміст встановлює механізм одноразового обчислення розміру штрафу на визначену договором суму, і є правовим наслідком прострочення сплати заборгованості, що не має нічого спільного із постійним нарахуванням пені за весь період неналежного виконання зобов`язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок, вважає його вірним та арифметично правильним.

В той же час, положеннями пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналогічні приписи містяться і у пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, згідно яких у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на всій території України з 12.03.2020 по 22.05.2020 встановлено карантин.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392, від 17.06.2020 №500, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 17.02.2021 №104, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021.

При цьому, частиною 2 статті 5 Цивільного кодексу України визначено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-7/99 зазначено, що надання зворотної дії в часі законам та іншим нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Тобто, вказаний вище Закон має зворотню дію в часі.

Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, строки повернення кредиту та те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України встановлено з 12.03.2020 карантин, суд дійшов висновку, що починаючи з 12.03.2020 позичальника звільнено від обов`язку сплати пені та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів.

Отже, зважаючи на викладені приписи чинного законодавства, які обмежують період нарахування штрафних санкцій, що підлягає стягненню із суб`єкта господарювання у зв`язку з порушенням ним господарського зобов`язання в період карантину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідачів пені у розмірі 3 569,73 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.03.2021 по 09.09.2021 та штрафу у розмірі 3 615,74 грн. за період з 10.03.2021 по 09.09.2021 задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з ТОВ «Агро-Сейко» та ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 219 563,89 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 17 258,83 грн. В іншій частині позовних вимог (пеня у розмірі 3 569,73 грн. та штраф у розмірі 3 615,74 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів порівну пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сейко» (03191, м. Київ, вул. Ломоносова, будинок 58, квартира 122; ідентифікаційний код 39661763) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Лохвицьким РВ УМВС України в Полтавській обл., 06.12.2006; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 30; ідентифікаційний код 09806443) заборгованість за кредитом у розмірі 219 563 (двісті дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 89 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 17 258 (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн. 83 коп. Видати накази.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сейко» (03191, м. Київ, вул. Ломоносова, будинок 58, квартира 122; ідентифікаційний код 39661763) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 30; ідентифікаційний код 09806443) судовий збір у розмірі 1 776 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) грн. 17 коп. Видати наказ.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Лохвицьким РВ УМВС України в Полтавській обл., 06.12.2006; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 30; ідентифікаційний код 09806443) судовий збір у розмірі 1 776 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) грн. 17 коп. Видати наказ.

5. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий