ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2022 р. м. Київ Справа№ 910/6813/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

при секретарі судового засідання Рибчич А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Роєнко Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 (повний текст рішення складено та підписано 17.11.2021)

у справі № 910/6813/21 (суддя Приходько І. В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про стягнення 247 263,26 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Спеціалізоване монтажне управління №24» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 174 664,24 грн інфляційних втрат, 73 099,02 грн 3 % річних та 3 716,46 грн судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 25.06.2018 між позивачем, як Принципалом, та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус», яке перейменоване у Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус», як Банком-гарантом, було укладено Банківську гарантію №9783/ЮГ забезпечення виконання договору (далі по тексту - Банківська гарантія), що буде укладений між позивачем, як Підрядником, та відповідачем, як Замовником, на підставі Протоколу засідання Тендерного комітету №Р2018-002/4/2 від 14.06.2018, згідно проведеного тендеру (UA-2018-04-13-000058-а) на закупівлю робіт: «Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька в Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів» (Будівельні роботи та поточний ремонт), коди відповідних класифікаторів предмета закупівлі 45000000-7.

Згідно умов Банківської гарантії Гарант надає Бенефіціару (відповідачу) безвідкличну та безумовну гарантію та приймає на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару суму у розмірі 1 888 262,96 грн протягом п`яти днів після одержання письмової вимоги Бенефіціара, без необхідності Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Як зазначає позивач, 03.12.2019 відповідач направив Банку-гаранту письмову вимогу про сплату суми гарантії у розмірі 1 888 262,96 грн за порушення позивачем, як Підрядником, умов Договору № від 04.07.2018 (далі по тексту - Договір підряду), укладеного між позивачем, як Підрядником, та відповідачем, як Замовником, на підставі Протоколу засідання Тендерного комітету №Р2018-002/4/2 від 14.06.2018, згідно проведеного тендеру (UA-2018-04-13-000058-а) на закупівлю робіт: «Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька в Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів» (Будівельні роботи та поточний ремонт), коди відповідних класифікаторів предмета закупівлі 45000000-7.

16.12.2019 позивач на вимогу Банка-гаранта (лист №1-10641 від 13.12.2019) перерахував грошові кошти у розмірі 1 888 262,96 грн, які останнім 21.12.2019 виплачені відповідачу, в якості виплати Банківської гарантії.

В подальшому, як встановлено у рішеннях Господарського суду міста Києва по справах №910/1798/20 та №910/1930/20, залишені без змін Північним апеляційним господарським судом, зобов`язання за забезпечуваним Договором підряду на момент пред`явлення до сплати Банківської гарантії було належним чином виконане позивачем, а тому порушення зобов`язання, забезпеченого Банківською гарантією, на момент пред`явлення відповідачем такої гарантії до виконання не існувало.

Судами у справі №910/1798/20 встановлено, що у спірних правовідносинах позивач має право витребувати у відповідача грошові кошти, сплачені за Банківською гарантією в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). Отже, відповідач є особою, яка набула майно - грошові кошти у розмірі 1 888 262,96 грн без достатньої правової підстави, в тому суд визнав позовні вимоги обґрунтованими та стягнув з відповідача на користь позивача 1 888 262,96 грн.

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача 174 664,24 грн інфляційних втрат, 73 099,02 грн 3 % річних, нараховані позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 16.12.2019 по 31.03.2021 на суму 1 888 262,00 грн у зв`язку з їх безпідставним набуттям відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 174 606,75 грн інфляційних втрат та 72 167,82 грн 3 % річних. В іншій частині у задоволені позову суд відмовив.

Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки під час розгляду справи №910/1798/20 судами встановлено безпідставне набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 1 888 262,96 грн за Банківською гарантією №9783 від 25.06.2018. Водночас судом першої інстанції під час розгляду даної справи встановлено, що позивачем невірно визначено початкову та кінцеву дату обчислення строку користування відповідачем грошовими коштами, що належали позивачу.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі по тексту - апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що правовідносини між Гарантом, Бенефіціаром та Принципалом сформувались на підставі Договору підряду, Договору про надання банківської гарантії та Банківської гарантії безпосередньо, за умовами вказаних правочинів не передбачено повернення суми банківської гарантії у разі виконання зобов`язання з порушенням його умов, оскільки така процедура прямо суперечить меті забезпечення виконання зобов`язання та забезпечення прав та законних інтересів Бенефіціара, на захист якої покликана банківська гарантія.

Як зазначає апелянт, висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, прийняті при не з`ясуванні всіх обставин справи, що свідчить про неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме: ст.ст. 530, 560, 563, 625, 1214 ЦК України.

Про зобов`язання повернути безпідставно набуті кошти у розмірі 1 888 262,96 грн відповідач дізнався з рішення суду у справі №910/1798/20, що набрало законної сили 22.03.2021. Крім того, у разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошових коштів нараховують відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України, що унеможливлює стягнення 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду України від 03.03.2016 у справі №6-2491цс15.

Також апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено приписи ст.ст. 7, 73, 86, 91, 236 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» у справі №910/6813/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Владимиренко С.В., Алданова С.А.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» у справі №910/6813/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6813/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21.

19.01.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6813/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» у справі №910/6813/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 клопотання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21 задоволено та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 18.02.2022 та попереджено учасників справи, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.03.2022 о 12 год. 20 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21.

Позивач своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним господарським судом строк не надав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан в Україні, строк дії якого продовжено Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022 та №341/2022 від 17.05.2022.

Наказом Північного апеляційного господарського суду №1 від 03.03.2022 тимчасово до усунення обставин, що зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Наказом Північного апеляційного господарського суду №11 від 31.03.2022 відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

У період з 04.04.2022 по 08.04.2022 та 11.04.2022 по 15.04.2022 головуюча суддя (суддя-доповідач) Владимиренко С.В. перебувала у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2022 справу №910/6813/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 призначено до розгляду на 07.06.2022 на 12:00.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2022 заяву представника Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Раєнко Євгенія про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеконференцзв`язку EASYCON задоволено.

17.05.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи №910/6813/21 за відсутності його представника, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Судом встановлено, що 04.07.2018 між відповідачем (Замовник) та позивачем (Підрядник) укладено Договір підряду, за умовами п. 1.1. якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій власний ризик власними силами та залученими силами і засобами виконати відповідно до умов цього Договору ««Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька в Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів» (Будівельні роботи та поточний ремонт) в повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, технічної та кошторисної документації, а Замовник зобов`язується на умовах Договору прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість. (а.с. 14-21).

Пунктом 1.2 Договору підряду визначено, що місцем виконання робіт є Сумське ЛВУМГ: Лебединський район Сумської області. Склад, обсяги та вартість робіт, що доручаються до виконання Підрядником, визначені Кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною Договору (Додаток №1). (а.с. 22-23).

Відповідно до п. 2.1 Договору підряду ціна Договору становить 37 765 259,12 грн (тридцять сім мільйонів сімсот шістдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять грн 12 коп.), в тому числі ПДВ (20%) - 6 294 209,85 грн (шість мільйонів двісті дев`яносто чотири тисячі двісті дев`ять грн 85 коп.), з якої: вартість матеріалів та робіт складає 10 355 431,74 грн (десять мільйонів триста п`ятдесят п`ять тисяч чотириста тридцять одна грн 74 коп.), в тому числі ПДВ (20%) - 1 725 905,29 грн (один мільйон сімсот двадцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ять грн 29 коп.); вартість обладнання складає 27 409 827,38 грн (двадцять сім мільйонів чотириста дев`ять тисяч вісімсот двадцять сім грн 38 коп.).

Згідно п. 3.1 Договору підряду передбачені цим Договором роботи Підрядник виконує зі своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим Договором Підрядник здійснює після отримання від Замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник в рамках виконання Договору зобов`язаний поставити обладнання згідно Специфікації (Додаток №3), яка є невід`ємною частиною Договору.

У Специфікації (Додаток №3) до Договору підряду сторони погодили поставку обладнання по об`єкту ««Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька в Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів» (Будівельні роботи та поточний ремонт). (а.с. 25-26).

У зв`язку із виявленням технічної помилки (описки) в позиції 29 Специфікації (Блок бокс операторної з САК) (поставка UBN TANIER) (Додаток №3) до Договору № від 04.07.2018, керуючись пунктом 13.2 Договору підрядку, ст.ст. 631, 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, сторони Додатковою угодою №1 від 28.01.2019 внесли зміни до Договору підряду та виклали Специфікацію у новій редакції. (а.с. 27, 28-29).

Відповідно до п. 3.2 Договору підряду якість матеріалів, що використовуються Підрядником при виконанні робіт, повинна відповідати державним стандартам, технічним умовам.

Згідно п. 3.3 Договору підряду Підрядник зобов`язаний виконати роботи протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати отримання від Замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок робіт та виконати роботи з обов`язком дотриманням погодженого із Замовником Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток №2). (а.с. 24).

Пунктом 3.7 Договору підряду встановлено, що Підрядник поставляє обладнання згідно Специфікації (Додаток №3).

Згідно п. 3.8 Договору підряду в момент передачі обладнання Підрядник зобов`язаний надати Замовнику: видаткову накладну на обладнання; податкову накладну, оформлену відповідно до умов п.п. 6.5, 6.7 розділу 6 Договору, а також статті 201 Податкового кодексу України; товарно-транспортну накладну.

Приймання обладнання по кількості проводиться по видатковій накладній Підрядника. У випадку відсутності видаткової накладної Замовник має право не приймати обладнання, а у випадку прийняття, складається акт про фактичну наявність обладнання, де вказується фактична кількість та найменування обладнання. Акт про фактичну наявність обладнання має бути підписаний уповноваженими представниками сторін (п. 3.9 Договору підряду).

Приймання обладнання за якістю проводиться в точній відповідності з держстандартами, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідних документах, що засвідчують якість обладнання, а саме: належний документ, встановлений законодавством та іншими нормативно-правовими актами України, що підтверджує якість обладнання. У разі відсутності зазначеного документа Замовник має право не приймати поставлене обладнання, а у випадку прийняття складається акт про фактичну якість обладнання, де вказуються якісні показники обладнання. Акт про фактичну якість обладнання має бути підписаний уповноваженими представниками сторін (п. 3.10 Договору підряду).

Передача в монтаж оприбуткованого Замовником обладнання Підряднику оформлюється актом передачі обладнання в монтаж (п. 3.12 Договору підряду).

Після закінчення виконання робіт Підрядник передає Замовнику змонтоване обладнання, шляхом оформлення акта здачі змонтованого обладнання (п. 3.16 Договору підряду).

Згідно п.п. 5.1-5.5 Договору підряду сторонами погоджено:

- після одержання повідомлення Підрядника про готовність до здачі виконаних робіт Замовник зобов`язаний розпочати їх приймання протягом 3 (трьох) робочих днів;

- здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформляється актом виконаних робіт (форма КБ-2в);

- разом з актами виконаних робіт, Підрядник зобов`язується за результатами виконаних робіт надати Замовнику виконавчу документацію по об`єкту, виконану у відповідності до діючих нормативних документів;

- у разі виявлення в процесі виконання робіт недоліків (дефектів), допущених з вини Підрядника, він у визначений Замовником строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити Замовника про готовність до здачі виконаних робіт;

- якщо виявлені недоліки (дефекти) не можуть бути усунені Підрядником, Замовник має право відмовитись від прийняття робіт, вимагати компенсації збитків та відновлення роботоздатності обладнання, де виконувалися роботи.

Відповідно до п. 6.1 Договору підряду оплата за виконані роботи та поставлене обладнання здійснюється проміжними платежами на підставі актів виконаних робіт за формами акта приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Остаточний розрахунок за Договором Замовник здійснює протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін кінцевого акта виконаних робіт за формою акта виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 (п. 6.2 Договору підряду).

Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до « 29» листопада 2019 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (п. 12.1 Договору підряду).

Умовами Договору передбачено забезпечення виконання обов`язків Підрядника за цим Договором Банківською гарантією.

Так, згідно п. 10.2 Договору підряду Підрядник зобов`язаний надати забезпечення виконання цього Договору у вигляді Гарантії у розмірі, що становить 5 % від вартості цього Договору в сумі 1 888 262,96 грн (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч двісті шістдесят дві грн 96 коп.).

Належним виконанням зобов`язання Підрядника щодо надання забезпечення виконання Договору є надання Підрядником Замовнику не пізніше дати укладення цього Договору оригіналу Гарантії, яка за формою та змістом має відповідати вимогам, зазначеним в Додатку №7 до тендерної документації згідно предмету закупівлі «Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька в Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів (Будівельні роботи та поточний ремонт)» оголошення №UA-2018-04-13-000058-а (п. 10.3 Договору підряду).

Згідно п. 10.4 Договору підряду термін дії Гарантії - до « 30» грудня 2019 року включно.

25.06.2018 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус», яке перейменоване у Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі - Гарант) та позивачем (далі - Принципал), який є учасником публічної закупівлі (далі - Тендер) «Будівництво технологічної перемички між магістральними газопроводами Єлець-Кременчук-Кривий Ріг та Єлець-Курськ-Диканька в Сумському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів (Будівельні роботи та поточний ремонт), коди відповідних класифікаторів предмета закупівлі 45000000-7», проведеної відповідачем (далі - Бенефіціар) згідно з оголошенням про проведення процедури відкриті торги № UA-2018-04-13-000058-а, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу « 13» квітня 2018 року, та тендерною документацією в останній редакції, затвердженою на засіданні тендерного комітету Бенефіціара протокол №Р2018-002/3/1 від « 24» квітня 2018 року (далі - Тендерна документація) укладено Банківську гарантію №9783 (далі по тексту - Банківська гарантія). (а.с. 32).

Згідно умов Банківської гарантії Принципал був визнаний Бенефіціаром переможцем Тендеру згідно з протоколом розгляду тендерних пропозицій тендерного комітету Бенефіціара №Р2018-002/4/2 від « 14» червня 2018 року; Принципал згідно з умовами Тендеру укладає з Бенефіціаром Договір про закупівлю на суму 37 765 259,12 грн (далі - Договір); згідно умов Тендерної документації Принципал не пізніше дати укладення Договору зобов`язаний надати Банківську гарантію у розмірі 5% вартості Договору в забезпечення виконання Принципалом Договору.

Гарант надає Бенефіціару безвідкличну та безумовну гарантію (далі - Гарантію) та приймає на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару суму, в розмірі UAN 1 888 262,96 гривень (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч двісті шістдесят дві гривні 96 копійок) (далі - сума Гарантії) протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги Бенефіціара (далі - Вимога), без необхідності для Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім Вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Сума Гарантії залишається незмінною до моменту виплати Гарантом за Вимогою Бенефіціара суми Гарантії.

Ця Гарантія є безумовною та чинною на умовах встановлених в Договорі надання Гарантії №9783/ЮГ-18 від 25.06.2018 та діє до « 30» грудня 2019 року включно, і будь-яка Вимога за Гарантією має бути отримана Гарантом не пізніше 17:00 годин за Київським часом цієї дати. Після 17:00 год. « 30» грудня 2019 року Гарантія припиняє дію.

Як зазначив відповідач у відзиві на позов, в процесі проведення робіт після подачі електричного живлення на системи «Блок-боксу операторної з САК» позивач отримав перелік зауважень по обладнанню (листи №2013ВН-19-35 від 29.07.2019, №2013ВН-19-54 від 27.08.2019, №2013ВН-19-66 від 03.09.2019), що не надавало права підписання (оформлення) актів виконаних робіт та акта приймання змонтованого обладнання. (а.с. 95-100).

Також відповідач листами №2013ВИХ-19-129 від 06.11.2019 та №2013ВИХ-19-198 від 06.12.2019, №2013ВИХ-19-154 від 19.12.2019 повторно просив позивача усунути зауваження щодо обладнання Технічної перемички і зокрема «Блок-боксу операторної з САК». (а.с. 101-104).

Згідно пояснень відповідача, викладених у відзиві на позов, позивачем не було усунуто наступні зауваження: програмне забезпечення, що встановлюється у шафі системи автоматичного управління Технологічною перемичкою входить до комплексу постачання даного обладнання. Позивач не надав дозвільних документів та ліцензії на його використання (Стандарти організації України 49.5-5 (далі - СОУ). 16.12.2019 від позивача отримана копія проекту програмного забезпечення на ПЛК (програмуємий логічний контролер) та CD диску, але його не можливо ідентифікувати і перевірити (відсутня оболонка програмного забезпечення, на якому здійснювалося написання ПЗ на ПЛК); не реалізовано відображення інформації державною мовою на графічному інтерфейсі шафи системи автоматичного регулювання тиску та витрати газу RAF - подано в англомовному варіанті, що суперечить вимогам СОУ 60.3-8, про що повідомлено позивача листом від 03.02.2020 №2013ВН-20-19. (а.с. 105-106).

Відповідач звернувся до Гаранта із вимогою за Банківською гарантією, яка направлена 03.12.2019.

Листом №1-10641 від 13.12.2019 Гарант звернувся до позивача з проханням перерахувати грошові кошти у сумі 1 888 262,96 грн для здійснення Гарантом платежу на користь Бенефіціара за отриманою вимогою.

16.12.2019 позивач перерахував Гаранту грошові кошти на суму 1 888 262,96 грн, що підтверджується платіжним дорученням №56. (а.с. 33).

21.12.2019 Банк здійснив виплату за Банківською гарантією на користь Бенефіціара у розмірі 1 888 262,96 грн.

В ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 8 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, забезпечення тендерної пропозиції - надання забезпечення виконання зобов`язань учасника перед замовником, що виникли у зв`язку з поданням тендерної пропозиції, у вигляді такого забезпечення, як гарантія.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК) передбачено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У розділі І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії.

За змістом положень статей 561, 566 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Під час розгляду справи №910/1930/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24» до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення 4 093 716,78 грн було встановлено, що позивачем на виконання умов Договору підряду здійснено поставку блоку-боксу операторної САК вартістю 4 080 000,00 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №29 від 27.05.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/1930/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020, стягнуто з відповідача на користь позивача 4 080 000,00 грн заборгованості.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 у справі №910/1798/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажне управління №24» до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Акціонерного товариства «Укртрансгаз», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» про стягнення 1 888 262,96 грн, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021, позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 888 262,96 грн - безпідставно набуті кошти.

Під час розгляду справи №910/1789/20 судами було встановлено, що за відсутності порушення позивачем зобов`язань за Договором № від 04.07.2018, у Банка-Гаранта були відсутні підстави для здійснення виплати відповідачу за Банківською гарантією №9783 від 25.06.2018, а тому перерахування Гарантом грошових коштів у сумі 1 888 262,96 грн на користь Бенефіціара (відповідача) відбулось за Договором та Гарантією, однак не на їх виконання, тобто без достатньої правової підстави.

Суди у справі №910/1789/20 дійшли висновку про те, що відповідач є особою, яка набула грошові кошти в оплату Банківської гарантії №9783 від 25.06.2018 в забезпечення Договору № від 04.07.2018, за рахунок позивача, без достатньої правової підстави, а відтак зобов`язаний повернути це майно відповідно до положень ст. 1212 ЦК України.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність (від лат. praejudicio - предрешение) - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.11.2019 по справі №922/643/19.

Верховний Суд у своїх постановах від 10.10.2019 у справі №910/2164/18, від 08.07.2019 у справі №908/156/18 зазначив, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №902/201/19, від 15.10.2019 у справі №908/1090/18.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №910/6356/19.

Верховний Суд у своїй постанові від 19.12.2019 у справі №916/1041/17 вказав, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Близька за змістом постанова Верховного суду від 19.12.2019 у справі №520/11429/17.

У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, отримання відповідачем грошових коштів в оплату Банківської гарантії №9783 від 25.06.2018 в забезпечення Договору № від 04.07.2018, за рахунок позивача, відбулось без достатньої правової підстави. Дана обставина встановлена судами та не потребує доказуванню.

Судом у даній справі встановлено, що відповідач згідно платіжного доручення №3594 від 31.03.2021 сплатив позивачу 1 888 262,96 грн, призначення платежу: «повернення коштів згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 у справі №910/1789/20». (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Згідно ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

За приписами до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Таким чином, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №910/22034/15, від 01.10.2014 №6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 та постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №908/2552/17.

Позивачем заявлено до стягнення 174 664,24 грн інфляційних втрат та 73 099,02 грн 3 % річних за період з 16.12.2019 по 31.03.2021.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, грошові кошти у розмірі 1 888 262,96 грн були сплачені Акціонерним товариством «Комерційний банк Банком «Голобус» 21.12.2019 на користь відповідача, тому нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за період з 16.12.2019 по 20.12.2019 є неправомірним.

Крім того, суд першої інстанції вірно визначив кінцеву дату нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат - 30.03.2021, оскільки згідно платіжного доручення №3594 від 31.03.2021 відповідач повернув позивачу банківську гарантію сплачену Акціонерним товариством «Комерційний банк Банком «Голобус» відповідачу на суму 1 888 262,96 грн на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 у справі №910/1789/20.

Вищевикладене спростовує доводи апелянта про неправильність здійсненого судом першої інстанції нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 21.12.2019 по 30.03.2021 з посиланням на набрання законної сили 22.03.2021 рішенням у справі №910/1798/20.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що правовідносини між Гарантом, Бенефіціаром та Принципалом сформувались на підставі Договору підряду, Договору про надання банківської гарантії та Банківської гарантії безпосередньо, за умовами вказаних правочинів не передбачено повернення суми банківської гарантії у разі виконання зобов`язання з порушенням його умов, оскільки така процедура прямо суперечить меті забезпечення виконання зобов`язання та забезпечення прав та законних інтересів Бенефіціара, на захист якої покликана банківська гарантія, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки зазначене було предметом розгляду у справі №910/1789/20 та не потребує доказуванню.

Більше того, постанова Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 у справі №910/1789/20 виконана відповідачем у повному обсязі, про що свідчить сплата відповідачем позивачу 1 888 262,96 грн згідно платіжного доручення №3594 від 31.03.2021.

Стосовно доводів апелянта про те, що у разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошових коштів нараховують відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України, що унеможливлює стягнення 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, то слід зазначити наступне.

Позивачем у даній справі заявлено до стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, вимогу про стягнення відсотків відповідно до ст. ст. 536, 1214 ЦК України позивачем не заявлено, а суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/6813/21.

4. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

5. Матеріали справи №910/6813/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.06.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова