РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.06.2022Справа № 910/12863/21
Господарський суд міста Києва у складі Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянувши господарську справу

За позовом Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна лікарня"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІП-Капітал"

про стягнення 837 022,78 грн

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача:Келембет М.В. адв.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради "Київська обласна лікарня" звернулось із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІП-Капітал" про стягнення 803 237,28 грн заборгованості за надані медичні послуги по договору № 103 від 02.11.2015, 33785,50 грн пені за прострочення виконання зобов`язання.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.08.2021 залишив позовну заяву без руху, встановивши порядок та строк для усунення недоліків позову.

25.08.2021 засобами поштового зв`язку від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.08.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

24.09.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, зазначив, що позивачем надано послуги особам, які не є страхувальниками "Страхової компанії "ВІП-Капітал", направлення їх на лікування у межах спірної суми відповідач не надавав, тому підстави для оплати заявленої вартості послуг відсутні, водночас учасник справи зауважив, що пеня заявлена позивачем за порушення зобов`язань у 2019 році, доказів наявності боргу у сумах, на які нараховано пеню позивачем не надано, виставлені рахунки на оплату пені не підтверджують наявність таких зобов`язань.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.09.2021 за власною ініціативою вирішив подальший розгляд справи № 910/12863/21 здійснювати у порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначив підготовче засідання на 02.11.2021.

У підготовчих засіданнях 02.11.2021, 23.11.2021 представник позивача подав документи для долучення до матеріалів справи, у зв`язку із неявкою представника відповідача оголошувались перерви до 23.11.2021, 21.12.2021.

У підготовчому засіданні 21.12.2021 представник позивача підтримав заявлені вимоги, представник відповідача проти позову заперечив. суд оголосив перерву до 18.01.2022.

18.01.2022 за відсутності підстав для відкладення підготовчого засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті спору на 01.02.2022.

28.01.2022 відповідач через відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі, в яких заперечуючи проти позову, наполягав на тому, що надані позивачем докази, зокрема виписки про надані послуги ТОВ «Пейбокс» через платіжні термінали на користь ТДВ «СК «ВІП-КАПІТАЛ» засвідчують прийняття платежів від осіб, призначених відповідачу без підтвердження їх подальшого фактичного зарахування на відповідні рахунки обслуговуючого банку. Учасник справи категорично заперечує факт надання позивачем послуг на спірну суму особам, які застраховані саме ТДВ «СК «ВІП-КАПІТАЛ», зазначаючи, що направлення цих осіб на лікування до позивача не доведено належними засобами доказування.

Судове засідання 01.02.2022 не відбулось через перебування судді Ярмак О.М. на лікарняному.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.02.2022, у зв`язку із поверненням судді Ярмак О.М. з лікарняного, призначив розгляд справи по суті спору 15.03.2022.

Судове засідання 15.03.2022 не відбулось через військові дії на території Київської області.

Ухвалою від 02.05.2022 суд призначив судове засіданні по розгляду справи по суті на 09.06.2022.

У судове засідання представник позивача не з`явився, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2015 між Комунальним некомерційним підприємством Київської обласної ради "Київська обласна лікарня" (як правонаступника КЗКОЛ «Київська обласна лікарня №2» шляхом перетворення, назва в редакції додаткової угоди № 2 від 02.01.2020) (виконавцем за договором, позивачем) та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІП-Капітал" (замовником за договором, відповідач) був укладений договір № 103 про надання медичних послуг, відповідно до якого виконавець зобов`язався за завданням (далі в договорі - направленням) замовника надавати медичні послуги особам (пацієнтам), а замовник - оплатити послуги відповідно до умов договору.

Згідно умов п.1.2 договору визначено, що у пацієнтів виникають права на медичне обслуговування на підставі письмового направлення замовника, і замовник гарантує, що пацієнт надав згоду на надання йому медичних послуг виконавцем, отримання замовником інформації щодо стану здоров`я пацієнта та інших умов даного договору.

у пунктах 3.1.1.-3.1.2 договору визначено, що виконавець відповідно до даного договору надає медичні послуги в наступному порядку: замовник надає направлення пацієнтам виключно в обсязі медичних послуг, визначених даним договором та відповідно до медичної спеціалізації та технічної бази виконавця. Направлення, видане замовником з порушенням даного договору щодо обсягу надання медичних послуг є недійсним і не породжує обов`язків виконавця відповідно до даного договору.

Відповідно до п.4.2 договору сторони домовились, що замовник оплачує послуги виконавця щомісячно на підставі виставлених виконавцем рахунків протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку, але не пізніше 15 числа місяця, що слідує за оплачуваним.

Виконавець надає замовнику один раз на місяць до 5-і 9-го числа місяця, що є наступним за звітним, разом з рахунком два екземпляри Актів виконаних робіт з переліком медичних послуг, наданих за оплачуваний місяць. Акт виконаних робіт містить перелік Пацієнтів, дати надання послуг. Акт та рахунок містять загальну вартість наданих послуг станом на останній день місяця включно (п.4.3).

Розділом 5 договору сторонами визначено порядок надання послуг, зокрема, виконавець надає послуги відповідно до даного договору на підставі направлення замовника (згідно п.2.2 договору) та оригінала документа, що посвідчує особу (п.5.1), направлення має містити ідентифікаційні дані (п.5.2), виконавець надає послуги пацієнта за відсутності направлення тільки у випадках невідкладної медичної допомоги за наявності посвідчення особи (п.5.4).

Пунктом 9.1 договору визначено, що даний договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом одного року. У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить про намір припинити його дію за 30 календарних днів до дати його припинення, договір продовжує діяти протягом кожного наступного року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що по договору ним надано клієнтам відповідача медичні послуги, оформлено акти виконаних робіт, виставлено для оплати рахунки, отримання яких підтверджено підписом уповноваженої особи відповідача, проте відповідач свої зобов`язання з їх оплати не виконав належним чином та у повному обсязі, що стало підставою для звернення з даним позовом про стягнення 803 237,28 грн вартості послуг, що залишились неоплаченими, нарахування на підставі п.7.2 договору пені у сумі 33 785,50 грн.

Відповідач позов не визнає, факт наявності боргу та надання медичних послуг позивачем саме застрахованим особам у ТДВ "Страхова компанія "ВІП-Капітал" заперечує, зазначає про неотримання рахунків та відсутність видачі направлень на лікування осіб, вказаних в наданих позивачем актах.

Проаналізувавши доводи усіх учасників справи, норми законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Укладений між сторонами договір № 103 про надання медичних послуг від 02.11.2015 за своїм змістом є договором надання послуг та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В розумінні п.4.2-4.3 договору оплата наданих послуг здійснюється на підставі виставлених позивачем відповідачу рахунків, на виконавця покладений обов`язок надати замовнику один раз на місць акти виконаних робіт, який містить перелік пацієнтів, дати надання послуг.

При цьому, за умовами п.5.1 договору, послуги надаються позивачем клієнтам відповідача на підставі направлень.

В якості доказів надання послуг на заявлену суму основної заборгованості позивачем до матеріалів справи долучено:

- рахунок на оплату № 1146 від 30.10.2020 на суму 132 508,89 грн (за жовтень 2020), Акт надання послуг № 1181 від 30.10.2020 на суму 132 508,89 грн (відповідачем не підписаний) Акт узгодження наданих послуг від 11.11.2020 до списку застрахованих в період з 01.10.2020 по 31.10.2020, підписанням якого узгоджено (прийнято) надані медичні плуги позивачем застрахованим особам відповідача амбулаторно-поліклінічної допомоги на суму 132 508,89 грн. (акт підписаний обома сторонами без зауважень); Акт виконаних робіт (амбуларно-поліклінічне лікування) за 01.10.2020;

- рахунок на оплату № 1147 від 30.10.2020 на суму 104 078,29 грн (медичні послуги стаціонару 22.10.2020-30.10.2020), Акт надавання послуг № 1276 від 30.10.2020 на суму 104078,29 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1147 від 30.10.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.10.2020;

- рахунок на оплату № 1148 від 30.10.2020 на суму 20 874,12 грн (медичні послуги стаціонару 01.10.2020-30.10.2020); Акт надавання послуг № 1277 від 30.10.2020 на суму 20874,12 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1148 від 30.10.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.10.2020;

- рахунок на оплату № 1250 від 13.11.2020 на суму 143 882,39 грн (медичні послуги стаціонару 02.11.2020-13.11.2020); Акт надавання послуг № 1305 від 13.11.2020 на суму 143882,39 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1250 від 13.11.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.11.2020;

- рахунок на оплату № 1324 від 30.11.2020 на суму 105772,62 грн (медичні послуги за листопад 16.11.2020-30.11.2020), Акт надавання послуг № 1437 від 30.11.2020 на суму 105772,62 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1324 від 30.11.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування,

- рахунок на оплату № 1325 від 30.11.2020 на суму 25 593,24 грн (медичні послуги стаціонару за листопад 02.11.2020-30.11.2020), Акт надавання послуг № 1438 від 30.11.2020 на суму 25593,24 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1325 від 30.11.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.11.2020;

- рахунок на оплату № 1383 від 30.11.2020 на суму 118 479,97 грн (медичні послуги за листопад 2020), Акт надавання послуг № 1414 від 30.11.2020 на суму 118479,97 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1383 від 30.11.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 02.11.2020;

- рахунок на оплату № 1399 від 10.12.2020 на суму 146158,56 грн (медичні послуги за грудень 01.12.2020-10.12.2020), Акт надавання послуг № 1467 від 10.12.2020 на суму 146 158,56 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1399 від 10.12.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.12.2020;

- рахунок на оплату № 1440 від 31.12.2020 на суму 27979,90 грн (медичні послуги за грудень 11.12.2020-31.12.2020); Акт надавання послуг № 1500 від 31.12.2020 на суму 27 979,00 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1440 від 31.12.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.12.2020;

- рахунок на оплату № 1441 від 31.12.2020 на суму 2008,20 грн (медичні послуги за грудень 01.12.02020-31.12.2020); Акт надавання послуг № 1500 від 31.12.2020 на суму 2800,00 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1441 від 31.12.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.12.2020;

- рахунок на оплату №1447 від 31.12.2020 на суму 25761,10 грн (медичні послуги за грудень 2020); Акт надання послуг № 1482 від 31.12.2020 на суму 25761,10 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 1447 від 31.12.2020 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.12.2020;

- рахунок на оплату №179 від 28.02.2021 на суму 140,00 грн (медичні послуги за лютий 2021); Акт надання послуг № 183 від 28.02.2021 на суму 140,00 грн (відповідачем не підписаний), Акт № 179 від 28.02.2021 виконаних робіт зі стаціонарного лікування з 01.02.2021.

Також позивачем надано копію договору доручення № 103 від 02.11.2015, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Київської обласної ради "Київська обласна лікарня" (повіреним) та ТДВ "Страхова компанія "ВІП-Капітал" (довірителем), за умовами якого повірений зобов`язався від імені та за рахунок довірителя особисто в порядку та на умовах, визначених цим договором на території України надавати послуги, спрямовані на укладення договорів страхування, на проведення яких довіритель має відповідні ліцензії, перелік послуг визначено у додатку № 1 до договору; та копії договорів добровільного медичного страхування в якості доказів лікування осіб, вказаних в актах наданих послуг (виконаних робіт), застрахованих саме у ТДВ "Страхова компанія "ВІП-Капітал".

Крім того, до позову долучено роздруківки з терміналу по провулку Нестерівський, 13/19 у місті Києва та лист ТОВ «Пейбокс», зі змісту якого вбачається, що за вказаною адресою ТОВ «Пейбокс» надавались послуги відповідно до агентського договору про приймання платежів для подальшого зарахування на рахунок оператора №1-03/18 від 19.03.2018 та договору про надання технічно-інформаційних послуг при здійсненні платежів через ППП № 1-09/19 від 01.07.2019 на користь ТДВ «Страхова компанія «Віп-Капітал», зокрема у сумі 463 736,52 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Надавши оцінку вказаним доказам, доводам обох учасників справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що за вірогідністю доказів позивачем надано відповідачу послуги по договору за вказаними актами наданих послуг та виставлено для оплати рахунки, які є підставами для здійснення розрахунків на спірну суму.

По-перше, до позову долучено копії договору страхування фізичних осіб, ПІБ яких включено позивачем до акту, що підтверджує факт надання послуг особам, застрахованих позивачем, номери полісів (договорів) за співставленням актів та примірників договорів (полісів), періодів страхування та надання послуг збігаються.

По-друге, враховуючи укладення між позивачем та відповідачем договору доручення та даних, зазначених у роздруківках терміналу за адресою надання спірних медичних послуг, методом співставлення достеменно встановлено, що вказані в актах позивача фізичні особи (із зазначенням періоду лікування та номерів полісів) здійснювали на території лікувального закладу позивача перерахування страхових платежів за полісами (номери полісів вказано у роздруківках терміналу) на користь ТДВ «Страхова компанія «Віп-Капітал» у період або до надання медичних послуг.

Тобто, за узгодженими позивачем та відповідачем умовами договірних відносин, особи, завертаючись до позивача за наданими медичними послугами, оформлювали договори страхування, здійснюючи у терміналі оплату страхованих платежів за договорами страхування, отримували медичні послуги на підставі цих договорів, оплату яких було покладено на відповідача.

При цьому, судом враховано, що у матеріалах справи відсутні письмові направлення відповідача на лікування/надання медичних послуг вказаних позивачем в актах осіб, однак суд зауважує, що умовами договору № 103 про надання медичних послуг від 02.11.2015 також не було визначено, що оформлення договорів страхування буде покладено за іншим правочином саме на позивача у приміщенні лікувального закладу, тому як вже зазначалось судом, оформлюючи договори страхування, позивач виступав довірителем відповідача у страхових правовідносинах та здійснював надання медичних послуг і таке направлення на лікування втрачає свою актуальність.

Твердження відповідача щодо не доведення факту отримання коштів через термінал на свій рахунок судом не приймаються, оскільки у вказаних роздруківках зазначено конкретно отримувачем - відповідача, із посиланням на номер полісу, водночас тагяр доказування своїх заперечень покладено на відповідача.

Доводи про неотримання рахунків на оплату суд відхиляє, оскільки за поясненнями позивача вказані рахунки були надані відповідачу (уповноваженій особі - бухгалтеру), на копіях рахунків, долучених до справи міститься підпис та дата.

Окрім того, рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Доказів висловлення відповідачем заперечень проти актів наданих послуг, у т.ч. у процесі розгляду справи, суду не надано.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином за встановлених обставин, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати 803 237,28 грн вартості медичних послуг по договору № 103 від 02.11.2015, тому за відсутності їх оплати, вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 33785,50 грн пені за прострочення виконання зобов`язання, суд зазначає, що фактично позивачем нараховано пеню не на суму боргу, що є предметом даного спору, а за зобов`язання, що виникли раніше і первинні документи щодо яких суду не надано, тому підстави для стягнення пені відсутні.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення 803 237,28 грн заборгованості. В решті позову судом відмовлено за недоведеністю підстав.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІП-Капітал" (01601, м. Київ, Печерський Узвіз, буд. 3, ) на користь Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Київська обласна лікарня" (04053, м.Київ, пров. Несторівський, буд. 13/19, ) 803 237(вісімсот три тисячі двісті тридцять сім) грн. 28 коп. заборгованості, 12048( дванадцять тисяч сорок вісім) грн. 56 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 14.06.2022.

Суддя О.М.Ярмак