ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022 р. Справа № 917/68/22

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М. при секретарі судового засідання Мацко О.В., розглянувши матеріали

за позовною заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", 36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2А,

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, код ЄДПРОУ 03338030

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою № 06.2/1456 від 20.01.2022 року (вх. № 76/22 від 21.01.2022 року) до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення 425 594,53 грн. 3% річних, 1 290 644,32 грн. інфляційних витрат та 2 442 765,83 грн. пені.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2022 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/68/22 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 15.02.2022 року на 11:30.

Від відповідача 10.02.2022 року надійшов відзив на позовну заяву № 29-01/68 від 09.02.2022 року (вх. № 1539), у якому він просить суд відмовити у стягненні 399 680,13 грн. пені, 9 294,89 грн. 3% річних та зменшити розмір пені на 90% у зв`язку з скрутним майновим станом відповідача через значну заборгованість споживачів за послуги теплопостачання.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.02.2022 року підготовче засідання в справі відкладено на 24.03.2022 р. на 11:30.

Від позивача 21.02.2022 року надійшла відповідь на відзив № 2/3994 від 21.02.2022 року (вх. № 1929), в якому просить суд свої вимоги задовольнити в повному обсязі.

У зв`язку з перебуванням судді Білоусова С.М. у відпустці засідання суду 24.03.2022 року не відбулося.

Після виходу з відпустки судді Білоусова С.М. ухвалою суду від 04.04.2022 року призначено підготовче засідання у справі на 28.04.2022 р. на 10:45.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.04.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 917/68/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2022 р. на 11:00.

02.06.2022 року від позивача надійшло клопотання від 02.06.2022 року (вх. № 3452), у якому просить суд розгляд справи проводити без участі його представника та повідомляє, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Клопотання не суперечить нормам чинного законодавства та підлягає задоволенню судом.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

26.12.2016 року між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (надалі оператор ГРМ, позивач) та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (надалі споживач, відповідач) укладено договір № 1-02/02/14 Р розподілу природного газу (надалі Договір), за умовами якого оператор ГРМ зобов`язався надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором, (п. 2.1. договору).

Рішенням Господарського суду Полтавської області № 917/1121/21 від 11.10.2021 року позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задоволено частково, стягнуто з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", 26 938 209,05 грн. основного боргу (10 782 810,53 грн. за травень 2021 року та 16 155 398,52 грн. за червень 2021 року), 256 940,12 грн. 3% річних (167 974,78 грн. за травень 2021 року та 88 965,34 грн. за червень 2021 року), 9 254,82 грн. інфляційних втрат за червень 2021 року, 671 242,2 грн. пені та 428 203,32 грн. судового збору, тобто за зобов`язаннями травня - червня 2021 року, що підтверджується актом надання послуг, за травень 2021 року на суму 16 155 398,52 грн.; актом надання послуг № ОУВІ-028258 від 30.06.2021 року місячний об`єм замовленої потужності 7 563 388,82 м куб., за червень 2021 року на суму 16 155 398,52 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області № 917/1488/21 від 23.11.2021 року позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задоволено частково, стягнуто з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" стягнуто з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" 32 310 797 грн. 04 коп. - основного боргу, 162 660 грн. 52 коп. - пені, 59 752 грн. 85 коп. - 3% річних, 490 438 грн. 06 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору за зобов`язаннями липня-серпня 2021 року, що підтверджується актом надання послуг № 0УВІ-032066 від 31.07.2021 року, в якому вказано місячний об`єм замовленої потужності за липень 2021 року 7 563 388,82 м.куб, загальна вартість послуг 16 155 398,52 грн., актом надання послуг № 0УВІ-037511 від 31.08.2021 року, в якому вказано місячний об`єм замовленої потужності за серпень 2021 року 7 563 388,82 м.куб, загальна вартість послуг 16 155 398,52 грн.

Статтею 75 ч. 4 ГПК України встановлено підстави звільнення від доказування. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з позовної заяви, відповідачем порушено умови договору в частині своєчасних та повних розрахунків за отримані послуги з розподілу природного газу.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 425 594,53 грн. 3% річних, 1 290 644,32 грн. інфляційних витрат та 2 442 765,83 грн. пені.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 5 статті 16 Цивільного кодексу України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати послуги з розподілу природного газу.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено матеріалами справи, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач несвоєчасно розрахувався за отримані послуги з розподілу природного газу та не у строки вказані договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

На підставі вказаних положень позивач заявив вимоги про стягнення 425 594,53 грн. 3% річних, 1 290 644,32 грн. інфляційних витрат та 2 442 765,83 грн. пені.

Відповідач у відзиві на позов просить суд відмовити у стягненні 399 680,13 грн. пені та 9 294,89 грн. 3% річних, оскільки за розрахунком позивача остаточний розрахунок проведений 28.11.2021 року за 73 дні прострочення, однак за даними відповідача оплата боргу проведена 21.11.2021 року, тобто виходить 66 днів прострочення.

Дослідивши доводи відповідача, суд приходить до висновку, що вони є необгрунтованими, оскільки відповідно до розділу VI Договору датою оплати визначається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Як вбачається з матеріалів справи з платіжного доручення № 890 від 29.11.2021 року (а.с. 29) кошти в розмірі 16 155 398,52 грн. надійшли на рахунок позивача 29.11.2021 року, а тому розрахунок пені та 3% річних здійснено позивачем правомірно.

Здійснивши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт" перерахунок пені в розмірі 2 442 765,83 грн., 3 % річних в розмірі 425 594,53 грн. та інфляційних витрат в розмірі 1 290 644,32 грн., суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позов заявив клопотання про зменшення пені на 90 %, посилаючись на необґрунтованість тарифів на послуги теплопостачання, які є нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на виробництво цих послуг; на здійснення специфічної діяльності постачання теплової енергії та гарячої води для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій, та інших суб`єктів; цей вид діяльності підлягає високому рівню державного регулювання; господарська діяльність відповідача є збитковою (а.с. 69-72).

Позивач у відповіді на відзив (а.с. 93-94) заперечує проти зменшення розміру пені на 90 %, з огляду на недоведеність відповідачем обставин, які б підтверджували вийнятковість даного випадку.

При вирішенні цього клопотання суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води.

Отже, відповідач здійснює специфічний вид діяльності постачання теплової енергії та гарячої води для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій, та інших суб`єктів; цей вид діяльності підлягає високому рівню державного регулювання.

Згідно довідки станом на 01.02.2022 року існує значний обсяг дебіторської заборгованості бюджетних установ, населення, інших споживачів за надані відповідачем послуги теплопостачання (а.с. 80).

Як свідчить наданий відповідачем звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2021 господарська діяльність відповідача є збитковою (а.с. 84).

З огляду на викладене, специфічний вид діяльності відповідача, необхідність врахування інтересів територіальної громади, фізичних та юридичних осіб споживачів відповідача, недопущення негативних наслідків внаслідок зупинки діяльності підприємства боржника, а також враховуючи інтереси позивача, господарський суд прийшов до висновку про наявність у даному випадку виключних обставин для зменшення належної до стягнення пені на 50 %, тобто до 1 221 382,92 грн.

В цій частині позовні вимоги про стягнення пені суд задовольняє.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

При подачі даного позову позивачем сплачено 62 385,07 грн. судового збору за платіжним дорученням № 846 від 21.01.2022 року.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.05.2018 року в справі № 917/1068/17.

Враховуючи наведене, витрати зі сплати судового збору в сумі 62 385,07 грн. покладаються на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд. 2А, м. Полтава, 36008; ідентифікаційний код 03338030) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (вул. Козака, буд. 2-а, м. Полтава, 36000; ідентифікаційний код 03351912) 1 221 382,92 грн. - пені, 425 594,53 грн. 3% річних, 1 290 644,32 грн. інфляційних витрат та 62 385,07 грн. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

4. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 09.06.2022 р.

Суддя Білоусов С. М.