ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" травня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/57/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд"

до відповідача - 1 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до відповідача - 2 Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області

до відповідача - 3 Південного міжрайонного управління водного господарства

до відповідача - 4 Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області

про стягнення заборгованості в сумі 46 555 грн. 65 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Терещенко О.М. (Ордер ВК № 1041006 від 04.03.2022 р.);

Від відповідача-1: Беркута Є.В. (дов. № 2 від 10.01.2022 р.);

Від відповідача-2: не з`явився;

Від відповідача-3: Кулик Н.В. (дов. № б/н від 01.07.2021 р.);

Від відповідача-4: Клімович Я.Й. (дов. № 04-24-10/485 від 18.01.2022 р.).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача - 1 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - відповідач 1), відповідача - 2 Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області (далі - відповідач 2), відповідача - 3 Південного міжрайонного управління водного господарства (далі - відповідач 3), відповідача - 4 Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (далі - відповідач 4) про стягнення заборгованості в сумі 46 555 грн. 65 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами.

18 грудня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1661.

Позивач зазначає, що вказаний договір діяв до 18 листопада 2021 року.

Надалі позивач звернувся до відповідача 1 з листом № 18/08-21 від 18 серпня 2021 року, відповідно до змісту якого просив останнього продовжити строк дії договору № 1661 від 18 грудня 2018 року без проведення аукціону.

У відповідь на вище вказаний лист позивача, відповідач 1, листом № 11-02.2-2944 від 31 серпня 2021 року відмовив позивачу у продовженні договору оренди № 1661 від 18 грудня 2018 року та повідомляє про припинення вказаного договору з 19 листопада 2021 року. Позивач зазначає, що вказані рішення підтверджується наказом № 919 від 31 серпня 2021 року про прийняття рішення про відмову у продовженні договору.

В подальшому, позивачу нараховано та останнім сплачено орендну плату з 12 березня 2020 року по 18 червня 2021 року в сумі 44 432 грн. 26 коп., ПДВ 1 404 грн. 59 коп. та 718 грн. 82 коп. пені.

Позивач зазначає, що 12 березня 2020 року на всій території України введено загальнонаціональний карантин, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID19". Дію карантину продовжено на всій території України відповідними постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року, № 855 від 11 серпня 2021 року.

15 липня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 611 від 15 липня 2020 року "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

Позивача наголошує, що пунктом 1 Постанови встановлено, зокрема, що на період дії карантину, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786. здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2. Згідно пункту 2 цієї Постанови, орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину. У Додатку 2 до Постанови зазначено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків.

Відповідно до п. 1 вказаного Переліку зазначено, що він розповсюджується зокрема на орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах). У пункті 2 цього Переліку вказано, що він розповсюджується зокрема на вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва.

Позивач стверджує, що останній є суб`єктом малого підприємництва.

На думку позивача, норми постанови стосуються тільки державного майна, вищевказана постанова імперативно вказує про те, що орендодавці державного майна повинні забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину, відтак нарахування орендної плати за державне майно починаючи з 12 березня 2020 року повинно здійснюватися орендодавцем на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15 липня 2020 року.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що нарахування позивачу орендної плати, починаючи з 12 березня 2020 року повинно здійснюватися у розмірі 50 % від розміру орендної плати.

На думку позивача, постановою покладено обов`язок на відповідача 1 забезпечення нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 вищевказаної постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Відповідно до 3.8 договору оренди № 1661 від 18 грудня 2018 року встановлено, що надмірна сплачена сума орендної плати, що надійшла до Державного бюджету, підлягає установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв`язку з припиненням орендних відносин - поверненню орендарю. Позивач зазначає, що законодавством наділено органи Казначейства повноваженнями здійснювати безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Позивача вважає, що у зв`язку з тим, що позивачем виконувалося грошове зобов`язання, та враховуючи той факт, що орендну плату сплачено надмірно, заборгованості не виникало, підстав для нарахування пені у відповідача 1 не було.

Отже, оскільки нарахування позивачу орендної плати, починаючи з 12 березня 2020 року, на думку позивача повинно здійснюватися орендодавцем (відповідачем 1) у розмірі 50% від розміру орендної плати, надмірна сплачена сума орендної плати, що надійшла до Державного бюджету не зможе бути зарахована в рахунок майбутніх платежів, то у зв`язку з припиненням орендних відносин та на підставі п. 3.8 договору, надмірна сплачена сума орендної плати за період з 12 березня 2020 року по 18 червня 2021 року підлягає поверненню позивачу в розмірі 22 216 грн. 12 коп. в тому числі пеня в сумі 718 грн. 82 коп.,яка була сплачена позивачем, а також надмірна сплачена сума орендної плати за вказаний період, яка сплачена на рахунок балансоутримувача підлягає поверненню в розмірі 22 216 грн. 12 коп. та ПДВ в сумі 1 404 грн. 59 коп.

В судовому засіданні 30 травня 2022 року представник позивача позовні вимоги з урахуванням відповіді на відзив та письмових заперечень підтримав та просив суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Відповідач 1 у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на позовну заяву, відповідач 1 в обґрунтування своїх заперечень посилається на наступні обставини.

Відповідач 1 заперечує у даному випадку твердження позивача про застосування Постанови КМУ № 611 відносно орендарів які отримали згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна і не завершили таких поліпшень станом на дату початку карантину, відповідач 1 зазначає наступне.

Приміткою Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 року № 611 визначено, що нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати не застосовується до тих орендарів, які отримали згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна і не завершили таких поліпшень станом на дату початку карантину, крім орендарів, які здійснюють невід`ємні поліпшення в закладах освіти державної форми власності.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11 жовтня 2021 року у справі № 918/753/21 яке набрало законної сили, встановлено наступне: "Судом встановлено, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надало згоду на здійснення невід`ємних поліпшень 23 квітня 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" повідомив Регіональне відділення листом від 09 липня 2021 року № 09-07/21 про завершення виконання робіт зі здійснення невід`ємних поліпшень, а також додав копію підписаного акту приймання виконаних робіт".

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України вищевказані обставини доказуванню не підлягають.

Відповідач 1 звертає увагу суду не те, що у примітці Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 року № 611 не зазначено з якої дати обраховується строк отримання невід ємних поліпшень, проте зазначено, що у випадку не завершення таких поліпшень станом на дату початку карантину знижка у розмірі 50 % не застосовується. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надало згоду на здійснення невід`ємних поліпшень 25 квітня 2020 року, тому, на думку останнього нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати до такого орендаря не може застосовуватись.

Окрім того, відповідач 1 заперечує твердження позивача про те, що останній є суб`єктом малого підприємництва.

Відповідач 1 стверджує, що відповідно до ч. 3 ст. 55 ГК України та фінансової звітності малого підприємства за 2020 рік, наказу № 1-К від 10 травня 2018, № 2-К від 04 березня 2021 року та штатним розписом позивача, відповідно до вищенаведених норм ГК України вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" є суб`єктом мікропідприємництва, а не суб`єктом малого підприємництва.

На думку відповідача 1 фінансова звітність, яка додана до позовної заяви не підтверджує те, що позивач є суб`єктом малого підприємництва, оскільки відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для мікропідприємств, малих підприємств, непідприємницьких товариств і представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності, крім тих, що зобов`язані складати фінансову звітність за міжнародними стандартами, встановлюється скорочена за показниками фінансова звітність у складі балансу та звіту про фінансові результати. Позивач не надав суду доказів, що підтверджують середню кількістю працівників, а штатний розпис підприємства не є підтвердженням саме середньої кількості працівників за звітний період. Відповідач 1 звертає увагу суду на те, що позивачем зазначено середню кількість працівників у відповідній графі - 0. Вказана фінансова звітність малого підприємства також не підтверджує те, що позивач є саме суб`єктом малого підприємництва, адже по наведених в позовній заяві позивачем критеріях та поданих доказах він відповідає суб`єкту мікропідприємництва, тому висновки позивача, щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15 липня 2020 року до нього є помилковими.

Щодо застосування Постанови КМУ № 611 відносно вітчизняних юридичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах, на переконання відповідача 1, норми встановлені у вказаній постанові повинні застосовуватись до вітчизняних юридичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва, які провадять саме виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах.

Відповідач 1 звертає увагу суду, що відповідно до КВЕД Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд", останній не здійснює виробничу діяльність. Відповідно до пункту 1.2 договору, майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

На думку відповідача 1 дія вищевказаної постанови не розповсюджується на орендарів, які не здійснюють виробничої діяльності, а отже позивач використовував об`єкт оренди згідно мети договору. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" здійснює виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах, умовами договору передбачено, що майно передається в оренду з розміщення офісу, що не є виробничою діяльністю, а тому позивач не належить до переліку 2 постанови № 611.

Відповідач 1 стверджує, що позивачем не віднесено до будь-якого переліку вищезазначеної постанови, останнього неможливо звільнити від сплати орендної плати за користування державним майном на 50%.

Враховуючи наведене Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні 30 травня 2022 року представник відповідача 1 позовні вимоги заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач 2, подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує наступними обставинами.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України та органи Державної митної служби України) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до п. 10 розділу І Порядку платник подає до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів, з урахуванням норм статті 253 та частини другої статті 255 Цивільного кодексу України.

Відповідач 2 зазначає, що у зв`язку із зміною структури Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області, затвердженої Головою Державної казначейської служби України 07 лютого 2020 року, функції з повернення помилково та/або наміру сплачених платежів до бюджетів з квітня 2020 року покладено на Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області.

В судове засідання 30 травня 2022 року відповідач 2 явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач 3 у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на позовну заяву, відповідач 3 в обґрунтування своїх заперечень посилається на наступні обставини.

Відповідач 3 зазначає, що орган уповноважений управляти майном (об`єктом оренди) Державне агентство водних ресурсів України, враховуючи підстави, які визначені статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не погодило продовження договору оренди державного майна від 18 грудня 2018 року № 1661, рішення балансоутримувачем прийнято відповідно до п. 6 ст. 18 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" та Порядку передачі в оренду державного та комунального майна Вказана інформація доведена до відома відповідача 1 по справі, шляхом направлення на його поштову адресу листа від 21 вересня 2021 року № 505/04-11 "Щодо заперечення продовження дії договору оренди державного майна". Окрім того, відповідач 3 направляв відповідачу 1 довідку від 30 серпня 2021 року № 462/04-11 про виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1661 від 18 грудня 2018 року, в даній довідці також зазначалося, що протягом дії договору мали місце факти суттєвого (більш ніж на три місяці) прострочення плати з відшкодування комунальних послуг.

Відповідач 3 зазначає, що відповідно до п. 10.10. договору, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів, орендар повертає балансоутримувачу згідно п. 10.11. договору майно вважається переданим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря. Згідно п. 10.12. договору, якщо орендар не виконує обов`язок щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Станом на 24 листопада 2021 року орендар не звернувся до балансоутримувача з проектом акту повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності. Відповідно вищевказаний акт орендарем не підписано.

З метою збереження державного майна, що знаходиться на балансі відповідача 3, але не повернуте позивачем, балансоутримувачем складено акти повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності із додатком, у трьох екземплярах та направлено позивачу. Однак, позивач ігнорує та порушує положення укладеного договору, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03 жовтня 2019 року та відмовляється повертати орендоване майно.

Відповідач 3 окремо звертає увагу суду, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Південне міжрайонне управління водного господарства про визнання протиправним та скасування наказу від 31 серпня 2021 року № 919, визнання договору від 18 грудня 2018 року № 1661 укладеним. Відповідач 3 стверджує, що орендар продовжує незаконно користуватися орендованим майном, чим грубо порушує законні права державної установи, при цьому хоче повернути нібито надміру сплачені кошти, але сам же відмовляється повертати державне нерухоме майно балансоутримувачу.

Щодо надмірно сплаченої позивачем суми орендної плати та пені в період за березень 2020 - червень 2021 року, відповідач 3 зазначає наступне.

Відповідач 3 зазначає, що позивач жодного разу не звертався до останнього з повідомленням про припинення користування об`єктом оренди на період дії карантину чи із повідомленням щодо зменшення йому нарахування орендної плати. Відповідач 3 зазначає, що останній не видавав жодних розпорядчих документів щодо запровадження певних обмежувальних заходів в зв`язку із встановленням карантину, що могли б мати відношення до орендарів, порушувати його права чи обмежувати йому доступ до об`єктів оренди.

На думку відповідача 3 позивачем не надано суду достатніх доказів, щоб підтверджували, факт неможливості використання майна, так як наприклад майно Позивача зберігалося на території об`єкту оренди, доступ до об`єкту жодним чином не обмежувався, таким чином об`єкт оренди міг використовуватися, так як будь-якої законодавчої заборони для позивача на використання майна не існувало та не існує, а тому і не має підстав для звільнення від орендної плати. Окрім того, об`єкт оренди використовувався і використовується орендарем постійно, тобто орендар використовує майно для своїх власних цілей абсолютно не зважаючи на карантинні обмеження, окрім того, відповідач 3 зазначає, що позивач користується об`єктом оренди незаконно.

Відповідач 3 вважає, що законодавством не передбачено чи встановлено будь-яких заборон щодо діяльності позивача, а з матеріалів даної судової справи вбачається, що останній доказів таких заборон або обмежень ні відповідачу 1, ні відповідачу 3 не надав, також їх не додано до позовної заяви, отже такі докази відсутні. Також, відповідач 3 вважає, що відсутні підстави, щодо зменшення розміру орендної плати на 50% на період карантину з підстав визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 15 липня 2020 року, з огляду на наступне.

Відповідач 3 наголошує, що є балансоутримувачем державного майна, вимоги на які посилається позивач, відповідно до положень постанови не застосовуються до балансоутримувачів. а лише вказують на зобов`язання орендодавця, в разі об`єктивних причин та законних підстав вчинити певні дії.

Отже, на думку відповідача 3, останній діяв в межах повноважень, орендна плата нараховувалася відповідно до умов договору, правові підстави для зменшення розміру орендної плати за користування державним майном на 50% позивачу, оскільки положення постанови імперативно вказують та застосовуються саме до орендодавців, а тому всі нарахування з орендної плати за договором оренди балансоутримувачем проведені належним чином, відповідно до пропорцій розподілу, установлених методикою розрахунку, з урахуванням діючого законодавства на момент проведення відповідних нарахувань, протиправні дії з боку відповідача 3 відсутні.

Зважаючи на викладені обставини, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 30 травня 2022 року представник відповідача 3 позовні вимоги заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач 4 у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач - 4 зазначає, що з метою повернення помилково або надміру сплачених до бюджету коштів платнику необхідно звернутись із заявою до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню. Разом з тим, вказана заява повинна відповідати вимогам, передбачених абз. 8 п. 5 Розділу І Порядку № 787. До того ж, відповідно до абз. 11 п. 5 Розділу І Порядку №787 разом із заявою про повернення коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія документа на переказ, або паперова копія електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідач 4 зазначає, що у даному випадку, надмірно сплачена орендна плата, та пеня, у разі доведення Позивачем, підлягає стягненню не з Державного бюджету України, а поверненню шляхом формування Подання та направлення його до органу Казначейства.

Органи Казначейства відповідно до п. 1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845), здійснюють виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства.

У разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб документи, передбачені п. 6 Порядку № 845, у тому числі оригінал виконавчого документа.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Порядку № 845 виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 845 боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів, в частині здійснення, передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідач 4 зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог в частині стягнення надмірно сплаченої орендної плати в тому числі ПДВ з Відповідача - 3 таке рішення буде виконуватись на підставі виконавчого документа Управлінням Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області, оскільки Південне міжрайонне управління водного господарства обслуговується та має відкриті рахунки в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області.

Окрім того, відповідач 4 вважає, що Головним управлінням Державної казначейської служби у Рівненській області не допущено стосовно позивача протиправних дій чи бездіяльності щодо надмірно сплаченої орендної плати та сплаченої пені і дії Головного управління Казначейства є похідними від дій інших органів, а також орган Казначейства не є відповідачем по суті спору, а залучений для участі у справі лише як орган через який у випадку задоволення позовних вимог буде здійснюватися виконання рішення суду.

Зважаючи на вищевикладені обставини, Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 30 травня 2022 року представник відповідача 4 позовні вимоги заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заяви та клопотання у справі.

07 лютого 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 1 надійшли заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачем - 1 подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху.

08 лютого 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи наступних документів, а саме: оригінали доказів надсилання позовної заяви з додатками для інших учасників справи; оригінал квитанції про сплату судового збору № 0.0..1 від 07 лютого 2022 року; оригінал ордеру серія ВК № 1038850 від 07 лютого 2022 року.

15 лютого 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 2 надійшло клопотання, в якому останній просить суд здійснити розгляд судового засідання, призначеного на 21 лютого 2022 року без участі представника.

15 лютого 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 2 в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву.

21 лютого 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до співвідповідача, а саме Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області. Окрім того, представником позивача 21 лютого 2022 року подано до канцелярії суду відповідь на заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

21 лютого 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 1 в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву.

21 лютого 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 3 в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву.

07 квітня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 4 в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву.

11 квітня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача - 3 надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

22 квітня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача в порядку ст. 166 ГПК України надійшла відповідь на відзив відповідача - 3. Окрім того, до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення

10 травня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

16 травня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача - 3 надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача до позову.

20 травня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

30 травня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача 3 надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/57/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" до відповідача - 1 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях до відповідача - 2 Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області до відповідача - 3 Південного міжрайонного управління водного господарства про стягнення заборгованості в сумі 46 555 грн. 65 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 лютого 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21 лютого 2022 року, зокрема: відмовлено у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про перехід до загального позовного провадження; залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області до участі у справі в якості співвідповідача; відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 15 березня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 березня 2022 року розгляд справи відкладено до припинення або скасування воєнного стану.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28 березня 2022 року призначено розгляд справи у судовому засіданні на 11 квітня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11 квітня 2022 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 26 квітня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26 квітня 2022 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 16 травня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 травня 2022 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 30 травня 2022 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

18 грудня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях) та Товариством

з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" укладено договір оренди державного майна № 1661 (далі - договір).

Предметом даного договору є строкове платне користування державним нерухомим майном: вбудовані приміщення, № 14, 15, 16 площею 33,7 кв.м., та коридор № 1 площею 14,58 кв.м., що розташовані за адресою: Рівненська область м. Рівне, вул. Князя Романа, 9 та перебуває на балансі Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області (п. 1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договором та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2018 року - 5 302,47 грн.

Згідно п. 3.6 Договору, орендна плата перераховується таким чином: 50% - до Державного бюджету за рахунок УК у м. Рівному р/р 7002, код одержувача 38012714, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код платежу 22080200; 50% - Балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п. 3.7. Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації стягується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства У країни з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату перерахування пені в сумі заборгованості за кожний день прострочення, перерахування орендної плати.

Згідно п. 3.8. договору надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості та заліку у зв`язку з припиненням орендних відносин - поверненню Орендарю, забезпечення повернення зазначених коштів сторони керуються вимогами повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року з 1650/24182, та постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших дох бюджету" (зі змінами).

10 березня 2020 року договором про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1661 від 18 грудня 2018 року, внесено зміни до пункту 1.1 договору, а саме: "Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно: вбудовані приміщення № 14, 15, 16, площею 33,7 кв.м. та коридор № 1, площею 14,58 кв.м., реєстровий номер 21085555.328.АААБДЯ831, розміщене за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Князя Романа, 9, що перебуває на балансі Південного міжрайонного управління водного господарства (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначено згідно з висновком про вартість на 30 вересня 2018 року і становить 342790 (триста сорок дві тисячі сімсот дев`яносто) грн. без ПДВ.

Пунктом 2 договору про внесення змін до договору визначено, що усі інші умови Договору оренди №1661 від 18 грудня 2018 року залишаються без змін, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Згідно п. 10.1 договору, цей договір укладено на два роки одинадцять місяців, що діє з 18 грудня 2018 року по 18 листопада 2021 року.

На виконання умов договору 18 грудня 2018 року складено акт приймання-передачі майна.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач з метою продовження строку дії договору оренди звернувся до відповідача 1 з листом № 18/08-21 від 18 серпня 2021 року, у якому просив продовжити строк договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1661 від 18 грудня 2018 року без проведення аукціону.

Листом від 31 серпня 2021 року № 11-02.2-2944 відповідач 1 повідомив позивача, що у зв`язку із прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців, Регіональне відділення відмовляє у продовженні договору оренди державного майна від 18 грудня 2018 року № 1661 та повідомляє про його припинення з 19 листопада 2021 року.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 31 серпня 2021 року № 919 керуючись ст. ст. 18 та 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03 жовтня 2019 року №157-ІХ, та пунктами 135, 139 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 року № 483, наказом Фонду державного майна України від 22 грудня 2020 року № 2049 "Про затвердження Інструкції щодо здійснення заходів, пов`язаних з припиненням договорів оренди та поверненням з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності", на підставі заяви Орендаря Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕБЕДИНИЙ-БУД" (ідентифікаційний код 42122814) від 18 серпня 2021 року № 18/08-21 та довідки про виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1661-2018 від 18 грудня 2018 року, наданої балансоутримувачем - Південним міжрайонним управлінням водного господарства від 30 серпня 2021 року № 462/04-11, у зв`язку із допущенням орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕБЕДИНИЙ-БУД" (Ідентифікаційний код 42122814) прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців за договором оренди державного майна від 18 грудня 2018 року № 1661-2018, наказав: 1. Прийняти рішення про відмову у продовженні договору оренди від 18 грудня 2018 року № 1661-2018 нерухомого майна - вбудованих приміщень № 14, 15, 16, площею 33,7 кв.м та коридору № 1, площею 14,58 кв.м, розміщеного за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Князя Романа, 9, що перебуває на балансі Південного міжрайонного управління водного господарства, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕБЕДИНИЙ-БУД" (ідентифікаційний код 42122814).

12 березня 2020 року на всій території України введено загальнонаціональний карантин, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, який продовжено постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 630 до 31 серпня 2022 року.

15 липня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 611 від 15 липня 2020 року "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

Пунктом 1 постанови встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоУ-2, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 у. № 786, здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2,

Згідно пункту 2 вказаної постанови, орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

У Додатку 2 до постанови зазначено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків.

У пункті 1 Переліку вказано, що він розповсюджується зокрема на орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Пунктом 2 Переліку вказано, що він розповсюджується зокрема на вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва.

Позивач зазначає, що останній є суб`єктом малого підприємництва.

Отже, оскільки на думку позивача нарахування орендної плати, починаючи з 12 березня 2020 року повинно здійснюватися орендодавцем (відповідачем 1) у розмірі 50 % від розміру орендної плати, надмірна сплачена сума орендної плати, що надійшла до Державного бюджету не зможе бути зарахована в рахунок майбутніх платежів, то у зв`язку з припиненням орендних відносин та на підставі п. 3.8 договору, надмірна сплачена сума орендної плати за період з 12 березня 2020 року по 18 червня 2021 року підлягає поверненню позивачу в розмірі 22 216 грн. 12 коп., пеня в сумі 718 грн. 82 коп.яка була сплачена позивачем, а також надмірна сплачена сума орендної плати за вказаний період, яка була сплачена на рахунок балансоутримувача підлягає поверненню в розмірі 22 216 грн. 12 коп. та ПДВ в сумі 1 404 грн. 59 коп.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом до суду та є предметом спору у даній справі.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення, джерела права й акти їх застосування і висновок суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги в даній справі підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.1 договору встановлено, що орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної тати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами) (далі- Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2018 року - 5 302,47 грн.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Згідно п. 3.6 Договору орендна тата перераховується таким чином1: 50% - до Державного бюджету на рахунок УК у м. Рівне р/р 7002, код одержувача 38012714, банк одержувача Казначейство України (ЕЛЛ), МФО 899998, код платежу 22080200; 50% - Балансоутримувачу, щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до Державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмір подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, перерахування орендної плати (п. 3.7. договору).

Суд зазначає, що на правовідносини по сплаті орендної плати починаючи із 01 лютого 2020 року поширюються вимоги Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

12 березня 2020 року на всій території України було введено загальнонаціональний карантин, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVІD-19", дію якого продовжено на всій території України відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

15 липня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 611 від 15 липня 2020 року "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова).

Пунктом 1 Постанови встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786. здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком .

Згідно пункту 2 цієї Постанови, орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину. У Додатку 2 до Постанови зазначено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків. Пунктом 1 Переліку вказано, що він розповсюджується зокрема на орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Відповідно до п. 2 Переліку зазначено, що він розповсюджується зокрема на вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва.

Відповідно до частини 3 статті 55 Господарського кодексу України передбачено, що су6єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, середнього або великого підприємництва. Суб`єктами малого підприємництва є: юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" терміни "суб`єкти малого підприємництва" і "суб`єкти середнього підприємництва" вживаються у цьому Законі в значенні, наведеному у Господарському кодексі України, з урахуванням того, що в цілях цього Закону термін суб`єкти малого підприємництва охоплює суб`єктів мікропідприємництва.

Отже, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 55 ГК України та ст. 1 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" позивач являється суб`єктом малого підприємництва, вказане підтверджується наказом про призначення директора, фінансовим звітом малого підприємства, які наявні у матеріалах справи.

Суд зазначає, що норми постанови стосуються тільки державного майна. Вищевказана постанова імперативно вказує про те, що орендодавці державного майна повинні забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 постанови починаючи з дати встановлення карантину. Відтак нарахування орендної плати за державне майно починаючи з 12 березня 2020 року повинно здійснюватися орендодавцем на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15 липня 2020 року "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" в незалежності від того, чи звертався до орендодавця орендар з відповідною вимогою/проханням, чи ні.

Окрім того, відповідно до матеріалів справи, на публічне звернення позивача, отримано відповідь, надану Фондом державного майна України, на публічний запит з якої слідує наступне, а саме: "З метою зменшення негативного впливу на результати фінансово-господарської діяльності орендарів державного майна заборон та обмежень у рамках карантинних заходів, запроваджених постановами Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом, підтримки малого і середнього бізнесу у складних обставинах, запобігання їх банкрутству та іншим негативним наслідкам прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 року № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова), в якій запропоновано додаткові стимули у вигляді надання значних знижок (від 50% до 75%) або звільнення сплати орендної плати певних категорій орендарів на період дії карантину (тобто з 12 березня 2020 року) незалежно від того, чи припинили такі орендарі свою діяльність на орендованому майні, чи ні".

Отже, зважаючи на вищевказані обставини нарахування позивачу орендної плати, починаючи з 12 березня 2020 року повинно здійснюватися у розмірі 50% від розміру орендної плати.

Суд зазначає, що постановою № 611 покладено обов`язок на відповідача 1 (орендодавця державного майна) забезпечення нарахування орендної плати орендарям, згідно пункту 1 постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Пунктом 3.8 Договору встановлено, що надмірна сплачена сума орендної плати, що надійшла до Державного бюджету, підлягає установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв язку з припиненням орендних відносин - поверненню Орендарю. Для забезпечення повернення зазначених коштів сторони керуються наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, та постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету" (зі змінами).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до п. 9 зазначеного Положення Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 14 пункту 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 року № 1280, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Отже, законодавством наділено органи Казначейства повноваженнями здійснювати безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 34 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються надходження від орендної плати за користування цілісним майновим комплексом та іншим державним майном. Кабінетом Міністрів України затверджена постанова "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" № 106 від 16 лютого 2011 року, відповідно до якої встановлено, що перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, згідно з додатком. Органам, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 5.3. Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 15 травня 2012 року № 678 основним завданнями Регіонального відділення у сфері оренди державного майна є, зокрема здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна по договорах оренди, укладених регіональним відділенням, та договорах оренди, укладених підприємствами, організаціями, установами, розмір орендної плати по яких погоджений регіональним відділенням.

Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (постанова від 04 жовтня 1995 року) втратила чинність 19 червня 2021 року.

Матеріалами справи стверджено, що відповідно до розрахунку нарахованої та сплаченої орендної плати, пені за договором оренди від 18 грудня 2018 року № 1661 з 12 березня 2020 року по 18 червня 201 року, позивачем сплачено 44 432 грн. 26 коп. (нараховано 88 864 грн. 48 коп.) орендної плати, 1 404 грн. 59 коп. ПДВ (нараховано 2 809 грн. 18 коп.) та 718 грн. 82 коп.

Судом встановлено, що 50 % від суми нарахованої та сплаченої орендної плати як до Державного бюджету, так і Балансоутримувачу та становить 22 216 грн. 13 коп. без ПДВ, 50% від суми нарахованого та сплаченого ПДВ для Балансоутримувача та становить 1 404 грн. 59 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ІЇК України пенею є неустойка; що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що позивачем виконувалося грошове зобов`язання, та враховуючи той факт, що орендну плату сплачено надмірно, заборгованості не виникало, підстав для нарахування пені у відповідача 1 не було.

Окрім того, слід зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Отже, пеня та штраф за договором - це різновиди неустойки (ст. 549 ЦК). А неустойка - один зі способів забезпечення виконання договірних зобов`язань (ст. 546 ЦК). Виходячи з вимог ст. 547 ЦК неустойка (пеня) повинна бути оформлена в письмовій формі. Тому, якщо в договорі про неустойку (пеню) чітко не зазначено, отже, сторони не домовлялися про її стягнення у випадку порушення договірних зобов`язань.

Суд зазначає, що договір № 1661 від 18 грудня 2018 року про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності не містить пункту який передбачає відповідальність сторін у вигляді нарахування та стягнення пені.

Відповідно до п. 10.12 встановлено, що якщо орендар не виконує обовязку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагити від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відстуні докази виставлення до позивача вимоги.

Отже, суд прийшов до висновку про те, що позивачем надмірно сплачено орендну плату згідно договору, а саме за період з 12 березня 2020 року по 18 червня 2021 року включно, до державного бюджету 22 216 грн. 12 коп. 50% нарахованої та сплаченої орендної плати, 2 718 грн. 82 коп. пеня, балансоутримувачу 22 216 грн. 12 коп. 50 % нарахованої та сплаченої орендної плати, 1 404 грн. 59 коп. 50 % нарахованого та сплаченого ПДВ.

Суд зазначає, що оскільки нарахування позивачу орендної плати, починаючи з 12 березня 2020 року повинно здійснюватися відповідачем 1 у розмірі 50% від розміру орендної плати, надмірна сплачена сума орендної плати, що надійшла до Державного бюджету не може бути зарахована в рахунок майбутніх платежів, то у зв`язку з припиненням орендних відносин та на підставі п. 3.8 договору, надмірна сплачена сума орендної плати за період з 12 березня 2020 року по 18 червня 2021 року підлягає поверненню позивачу в розмірі 22 216 грн. 12 коп., в тому числі пеня в сумі 718 грн. 82 коп. яка була сплачена позивачем, а також надмірна сплачена сума орендної плати за вказаний період, яка сплачена на рахунок балансоутримувача підлягає поверненню в розмірі 22 216 грн. 12 коп., в тому числі ПДВ в сумі 1 404 грн. 59 коп.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Щодо правової позиції відповідачів у справі, суд зазначає наступне.

Суд, оцінює критично твердження відповідача 1 про те, що до позивача не може бути застосовано орендну знижку, оскільки на нього розповсюджується дія обмеження, передбаченого приміткою додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 року № 611.

Вищевказана примітка передбачає, що звільнення від орендної плати не застосовується до тих орендарів, які отримали згоду на здійснення невід`ємних поліпшень і не завершили таких поліпшень станом на дату початку карантину, крім орендарів, які здійснюють невід`ємні поліпшення в закладах освіти державної форми власності.

У даному випадку, орендарем отримано згоду на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна 23 квітня 2020 року, а карантин розпочався 12 березня 2020 року, то очевидним є те, що, отримавши згоду після запровадження карантину, позивач жодним чином не міг завершити поліпшення до його запровадження.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що 09 листопада 2021 року Господарським судом Рівненської області від розглянуто спір у подібних правовідносинах у справі № 918/833/21. За результатами розгляду ухвалено рішення, яким стягнено з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖДАН-СЕРВІС" 150 191 грн. 50 коп. - надмірно сплаченої орендної плати, 3 534 грн. 43 коп. - пені. Вказане рішення Господарського суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року переглянуте 10 січня 2022 року Північно-західним апеляційним господарським судом і залишене без змін.

Твердження відповідач 3 про те, що законодавством не передбачено чи встановлено будь-яких заборон щодо діяльності орендаря, суд вважає безпідставними з наступних обставин.

Постанова Кабінету Міністрів України № 611 від 15 липня 2020 року "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова) передбачає здійснення нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоУ-2, у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2. Додаток 2, в свою чергу, пунктом 1 встановлює, що він розповсюджується на орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах), а згідно п.2 він розповсюджується зокрема на вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва.

Пункт 2 Постанови передбачає обов`язок орендодавця державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Отже, суд зазначає, що жодних обмежень у застосуванні цієї постанови, пов`язаних з умовою фактичного використання орендованого майна, немає. Фонд державного майна у відповіді на публічний запит підтвердив, що знижка на орендну плату на період карантину застосовується незалежно від того, чи припинили орендарі свою діяльність на орендованому майні, чи ні.

Тому, починаючи з встановлення карантинних обмежень орендодавець за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1661 від 18 грудня 2018 року - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, на виконання Постанови Кабінету Міністрів № 611 від 15 липня 2020 року зобов`язаний нараховувати орендну плату за користування державним майном із 50 % знижкою.

Посилання відповідача 3 на те, що останній є балансоутримувачем державного майна, тому у нього відсутні правові підстави зменшити розмір орендної плати за користування державним майном на 50%, оскільки положення постанови № 611 імперативно вказують та застосовуються саме до орендарів, а тому всі нарахування з орендної тати за Договором оренди балансоутримувачем проведені належним чином, відповідно до пропорцій розподілу, суд оцінює критично з наступних обставин.

Відповідно до договору № 1661 від 18 грудня 2018 року, сторонами даного правочину є Орендодавець - Регіональне відділення Фонду державного майна по Рівненській та Житомирській областях та Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд". В пункті 1.1. Договору вказано, що предметом договору є державне нерухоме майно, а саме: вбудовані приміщення №14, 15, 16. площею 33,7 кв.м. та коридор № 1, площею 14,58 кв.м., реєстровий номер 21085555.328АААБДЛ831, розміщене за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Князя Романа, 9 та перебуває на балансі Південного міжрайонного управління водного господарства (зміна найменування балансоутримувача внесена 10 березня 2020 року Договором про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1661-2018 від 18 грудня 2018 року).

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" орендарем є фізична або юридична особа, яка на підставі договору оренди бере майно у користування за плату на певний строк. Орендодавцем є юридична особа, яка на підставі договору оренди передає майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 4 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" встановлює, що орендар, орендодавець, балансоутримувач, уповноважений орган управління, представницький орган місцевого самоврядування або визначені ним органи такого представницького органу, Кабінет Міністрів України або орган державної влади, визначений Кабінетом Міністрів України є суб`єктами орендних відносин.

З аналізу викладеного, суд зазначає, що Південне міжрайонне управління водного господарства у правовідносинах по договору оренди № 1661 від 18 грудня 2018 року не є Орендодавцем, однак є суб`єктом орендних відносин.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується таким чином: 50% - до Державного бюджету, 50% - Балансоутримувачу.

Пункт .5.3. договору встановлює обов`язок Орендаря сплачувати своєчасно і в повному обсязі орендну плату до Державного бюджету та Балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює Орендар, вказується "Призначення платежу".

Окрім того, у п. 5.9. закріплено обов`язок Орендаря на вимогу Орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

Пункт 10.14. договору передбачено, укладання договору в трьох примірниках по одному для Орендодавця, Орендаря та Балансоутримувача.

Суд зазначає, що Касаційний господарський суд Верховного Суду у постанові від 28 травня 2020 року у справі № 910/7164/19, зазначив наступні висновки: згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має праві звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18".

У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18 Касаційний цивільний суд Верховного Суду, встановлено наступне: "Суд за значив, що статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Уста ловлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц)".

Не зважаючи на те, що Постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 15 липня 2020 року обов`язок із забезпечення нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 2 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину покладено на орендодавців (Орендодавцем у правовідносинах, що виникають з виконання Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1661 від 18 грудня 2018 року, є Регіональне відділення Фонду державного майна по Рівненській та Житомирській областях), Південне міжрайонне управління водного господарства є суб`єктом орендних відносин, до обов`язків якого входить приймання орендних платежів від Орендаря, що встановлено п. 3.6. договору, згідно якого 50% орендної плати перераховується останньому.

Отже, позовна вимога позивача про стягнення надмірно сплачену балансоутримувачу орендну плату за період з 12 березня 2020 року по 18 червня 2021 року у сумі 22 216 грн. 12 коп., в тому числі сплачене ПДВ у сумі - 1 404 грн. 59 коп. відноситься до відповідача 3.

Отже, вимога до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (який порушив право Позивача, не застосувавши знижку, передбачену Постановою КМУ № 611 від 15 липня 2020 року та прийняв 50% орендної плати, половина від якої - надмірно сплачена) та до Південного міжрайонного управління водного господарства (який прийняв 50% орендної плати, половина від якої - надмірно сплачена) про стягнення надмірно сплаченої орендної плати є ефективним способом захисту порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд".

Окрім того, слід заначити, що у даному випадку надмірно сплачена сума орендної плати, що надійшла до Державного бюджету не може бути зарахована в рахунок майбутніх платежів, оскільки в продовженні правовідносини по договору оренди відмовлено.

Іншим твердженням та аргументам відповідачів та позивача, а саме щодо не складання акту приймання-передачі про повернення орендованого майна, про руйнування об`єкту оренди та нанесення збитків, про наявність судових спорів щодо скасування наказу Фонду державного майна та продовження дії договору оренди, обставини про здійснення невідємних поліпшень позивачем, тощо, судом оцінка не надавалась, оскільки останні не стосуються предмету спору у даній справі.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому приходить до висновку про їх задоволення.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем 1 та 3 Постанови КМУ № 611 від 15 липня 2020 року, порушило інтереси позивача, які полягають у переплаті орендної плати та обумовлює настання передбачених договором та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми надмірно сплаченої орендної плати, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача 1 та 3, які призвели до необхідності позивача звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 481 грн. 00 коп. покладається пропорційно задоволеним вимогам на відповідача 1 та 3.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" (, місцезнаходження: 33022, Рівненська обл., місто Рівне, пр. Князя Романа, будинок 9) надмірно сплачену орендну плату, що надійшла до Державного бюджету за період з 12 березня 2020 року по 18 червня 2021 року у сумі 22 216 (двадцять одна тисяча двісті шістнадцять) грн. 12 коп., а також сплачену пеню у сумі 718 (сімсот вісімнадцять) грн. 82 коп.

3. Стягнути з Південного міжрайонного управління водного господарства (, місцезнаходження 33022, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Князя Романа, буд. 9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" (, місцезнаходження: 33022, Рівненська обл., місто Рівне, пр. Князя Романа, будинок 9) надмірно сплачену орендну плату за період з 12 березня 2020 року по 18 червня 2021 року у сумі 22 216 (двадцять дві тисячі двісті шістнадцять) грн. 12 коп. та ПДВ у сумі 1 404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 59 коп.

4. Стягнути з Південного міжрайонного управління водного господарства (, місцезнаходження 33022, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Князя Романа, буд. 9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" (, місцезнаходження: 33022, Рівненська обл., місто Рівне, пр. Князя Романа, будинок 9) 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп. судового збору.

5. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (, місцезнаходження 33001, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Петра Могили, буд. 24) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" (, місцезнаходження: 33022, Рівненська обл., місто Рівне, пр. Князя Романа, будинок 9) 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп. судового збору.

6. Видати накази після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08 червня 2022 року.

Суддя Войтюк В.Р.