ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2022 р. Справа№ 910/20769/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання Мельничук О.С.

від позивача - Слуцька Н.С.,

від відповідача-1 - не з`явився,

від відповідача-2 - не з`явився,

від відповідача-3 - не з`явився,

від третьої особи-1 - не з`явився,

від третьої особи-2 - не з`явився,

розглянувши матеріали апеляційних скарг

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 (повний текст рішення складено 22.11.2021)

у справі № 910/20769/20 (суддя Селівон А.М.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ"

до:

1. Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРЖЗАКУПІВЛІ.ОНЛАЙН"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Космо Плаза"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсним електронних торгів в частині та визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав, -

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Держзакупівлі.Онлайн" з вимогами про:

- визнання недійсними відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 15.01.2020 року, з реалізації лоту №GL18N614755 (ідентифікатор аукціону UA-EA-2020-01-09-000001-b) в частині продажу майнових прав щодо нерухомого майна, розташованого в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, будинок 31 Д, які є відмінними від права власності;

- визнання недійсним з моменту укладення договору №80/7-1 від 24.02.2020 року купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №211, укладений між ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-01-09-000001-b від 15.01.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ "УПБ" неправомірно включено до пулу власних активів, реалізованого ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на відкритих торгах (аукціоні), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-01-09-000001-b від 15.01.2020 року, майнових прав щодо нерухомого майна, розташованого в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, будинок 31Д, які є відмінними від права власності, та протиправне укладення за результатами торгів договору №80/7-1 від 24.02.2020 року купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №211, оскільки всі права на спірне нерухоме майно належать позивачеві та останнім продаж спірного майна ПАТ "УПБ" не погоджувався.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсними відкриті торги (аукціон) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 15.01.2020, з реалізації лоту №GL18N614755 (ідентифікатор аукціону UA-EA-2020-01-09-000001-b) в частині продажу майнових прав щодо нерухомого майна, розташованого в Дніпропетровській області, м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, будинок 31 Д, які є відмінними від права власності, визнано недійсним з моменту укладення Договір №80/7-1 від 24.02.2020 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №211, укладений між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-01-09-000001-b від 15.01.2020. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ" 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ" 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час проведення оскаржуваних торгів (аукціону) та укладення за їх наслідками Договору №80/7-1 у ПАТ "УПБ" не існувало будь-яких прав на спірну нерухомість, які могли б становити предмет угоди купівлі-продажу. Також місцевий господарський суд зазначив, що за відсутності судового рішення про застосування наслідків нікчемного правочину - договору купівлі - продажу нерухомого майна від 05.05.2015 року, укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо Плаза", та неможливості самостійного застосування Фондом наслідків недійсності нікчемних правочинів, а також у зв`язку з фактичною наявністю спору про такі наслідки (існування касаційного провадження у справі №904/1939/18 за позовом ПАТ "УПБ" про визнання недійсним нікчемного правочину, визнання недійсним договору від 05.05.2015 року і застосування наслідків недійсності нікчемного правочину), у ПАТ "УПБ" були відсутні правові підстави для поновлення на балансі банку майнових прав на спірну нерухомість та, відповідно, включення їх в пул активу банку при проведенні спірного аукціону.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи. Зокрема скаржник вважає, що оскаржуваний договір купівлі-продажу прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності не містить речових майнових прав, оскільки ПАТ «УПБ» на момент укладення даного договору не мав права власності на об`єкт, а отже мав права реалізувати лише наявний обсяг майнових прав, тобто фактично право вимоги. Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції не встановив правову природу оскаржуваного договору, водночас висновки місцевого господарського суду обґрунтовано лише посиланням на постанову Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі №904/1939/18 без встановлення всіх дійсних обставин справи та обставин встановлених в означеній постанові. Окрім того на думку скаржника суд першої інстанції здійснюючи посилання на преюдиційний факт, не здійснив перевірки предмету та підстав позову взагалі, що суперечить нормам п. 7, ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Також на думку скаржника за своєю правовою природою права, які визначені в п. 1.1. договору №80/7-2, є майновими правами, пов`язаними з нерухомим майном, які відмінні від права власності, однак реалізація яких надає можливість набути у власність конкретні предмети матеріального світу - відповідне нерухоме майно. Також скаржник наголошує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на оскарження електронних торгів та договорів відступлення права вимоги, який не є стороною у наведених правочинах, таким чином відсутність порушеного права і інтересу є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Крім того, скаржник наголошує на тому, що предметом спору є нерухоме майно, розташоване у м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, 31 Д, а спори про визнання недійсним правочинів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки - пред`являються до суду за місцезнаходженням такого майна. Крім того, у позові не наведено жодного доводу на підтвердження порушення процедури проведення торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулись 30.03.2020 року та договорів укладених за результатами проведення цього аукціону.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Також, не погодившись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає дійсним обставинам справ та нормам чинного законодавства. Зокрема скаржник зазначає, що визначення конкретного обсягу майнових прав, відмінних від права власності, які можуть бути відчужені (реалізовані), залежить від підстав набуття права власності та підстав припинення права власності на нерухоме майно, а також можливого способу захисту майнових прав та інтересів в залежності від виду майна та його правового статусу. На думку скаржника, твердження суду першої інстанції, що ПАТ «УПБ» продав неіснуючі майнові права не відповідають дійсності. Крім того скаржник вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що обставини, встановлені судовими рішеннями у справах №904/1939/18 та №904/5918/20 є преюдиційними для розгляду даної справи. На думку скаржника також вбачається, що права та законні інтереси позивача оскаржуваним правочином не порушено.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 року, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, сформовано для розгляду справи №910/20769/20 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 року призначено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 року у справі №910/20769/20 на 02.03.2022 року.

02.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача-1 в якому позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

09.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/20769/20.

10.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача-2 в якому позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Судове засідання, призначене на 02.03.2022 року не відбулось у зв`язку з запровадження на території України воєнного стану.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 року розгляд справи призначено на 08.06.2022 року.

08.06.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю представника ТОВ «ФК «Інвестохіллс «Веста» бути присутнім на судовому засіданні, оскільки останній перебуває у відрядженні до Чернігівського районного суду Чернігівської області.

В судовому засіданні 08.06.2022 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представники відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 та третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, а також той факт, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс «Веста» не обмежений у виборі представника, а представник Цурка Н.О. не надав будь-яких доказів не можливості прибути в судове засідання 08.06.2022 року, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 та третіх осіб.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим господарським судом постановою Правління Національного банку України №293/БТ від 30.04.2015 року Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку. На період віднесення ПАТ "УПБ" до категорії проблемних запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку та призначено куратором ПАТ "УПБ" службовця Національного банку України Хаснуліна Вячеслава Альбертовича. Зокрема, заборонено ПАТ "УПБ" використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки. Зобов`язано ПАТ "УПБ" під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України (крім операцій за розрахунками з міжнародними платіжними системами, Українською міжбанківською платіжною системою (УкрКарт) згідно з укладеними договорами та за правочинами щодо цінних паперів за кореспондентським рахунком у ПАТ "Розрахунковий центр".

Так, 05.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (продавець за договором, відповідач 1 у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Космо плаза" (покупець за договором, третя особа 1 у справі) укладено Договір купівлі-продажу будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В., зареєстрований в реєстрі за №902, умовами якого передбачено, що продавець продає та передає у власність покупця, а покупець купує та приймає у власність від продавця будівлю комерційно-торгівельного комплексу (літера В-2, В'-2), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Героїв Сталінграду, буд. 31-д та сплачує за неї обговорену грошову суму. (т.2, а.с. 25-27).

Будівля має загальну площу 4 080,2 кв.м та розташована на земельній ділянці загальною площею 2,1827 га, кадастровий номер :02:267:0086.

Відповідно до п. 2 вказаного Договору відчужувана будівля належить продавцю на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. 28.09.2007 за реєстровим №1055, договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. 09.10.2007 за реєстровим №1304, договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. 29.05.2008 за реєстровим №3891, зареєстрованого Комунальним підприємством "Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпровської обласної ради" 19.01.2010, реєстраційний номер: 32900848.

Право власності на будівлю зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 9560293, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності під індексним номером 37096044, виданим 05.05.2015 року державним реєстратором на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В.

Згідно п. 3 договору, продаж вчинено за 48 000 000,00 грн., які покупець сплатить продавцю повністю до 29.05.2015, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця № НОМЕР_1 у ПАТ "УПБ", ідентифікаційний код - 19019775. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Космо Плаза" відчужило нерухоме майно на користь позивача шляхом укладення Договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Космо плаза" (продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ" (покупець за договором) (далі - Договір), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №904, відповідно до якого продавець продає та передає, а покупець купує та приймає у власність від продавця будівлю комерційно-торговельного комплексу (літера В-2, В'-2), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Героїв Сталінграду, буд. 31-д, та сплачує за неї обговорену грошову суму. (т.1, а.с. 15-.17).

Будівля має загальну площу 4 080,2 кв.м та розташована на земельній ділянці, загальною площею 2,1827 га, кадастровий номер :02:267:0086.

Відповідно до п. 2 Договору відчужувана будівля належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу будівлі, посвідченого Комарницькою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 05.05.2015, зареєстровано в реєстрі за №902. Право власності на будівлю зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1, номер запису про право власності 9561107, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності під індексним номером 37099569, виданим 05.05.2015 Державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В.

Згідно із п. 3 вказаного Договору продаж вчинено за 20 836 000,00 грн., які покупець сплатить продавцю повністю до 08.05.2015, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця № НОМЕР_2 у ПАТ "УПБ", ідентифікаційний код - 19019775.

Матеріали справи містять судові рішення по справі №904/1939/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Український професійний банк"до: (1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо-Плаза", (2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-переробне підприємство "Рибний світ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Комарницької Ольги Володимирівни, про визнання недійсним нікчемного правочину, визнання недійсним договору і застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а також по справі №904/5918/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОСМО ПЛАЗА", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ", про визнання фіктивним договору, витребування будівель, стягнення заборгованості. (т.1, а.с. 29-35).

Зі змісту вищезазначених рішень вбачається наступне.

28.05.2015 року постановою Правління Національного банку України №348 Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, внаслідок чого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №107 від 28.05.2015, яким розпочато з 29.05.2015 процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

На виконання наказу тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" №26/ТА від 29.05.2015 року "Про перевірку договорів в ПАТ "УПБ" уповноваженою комісією здійснено перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, за наслідками якої виявлено вчинені банком нікчемні правочини (договору).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) №55 від 28.08.2015 року до нікчемних правочинів віднесено - Договір купівлі-продажу будівлі, укладений між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Космо плаза" та нотаріально посвідчений 05.05.2015, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В., за реєстровим № 902, предметом якого є: будівлі комерційно-торговельного комплексу (літера В-2, В'-2), загальною площею 4080,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Героїв Сталінграду, буд. 31-д та розташована на земельній ділянці площею 2, 1827 га, кадастровий номер :02:267:0086.

Повідомленням №01-10/925 від 29.04.2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" Пантіною Л.О. повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Космо плаза" про нікчемність договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015 згідно з положеннями ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та заявлено вимогу протягом десяти днів повернути у власність ПАТ "УПБ" будівлю комерційно-торговельного комплексу (літера В-2, В'-2), загальною площею 4 080,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Героїв Сталінграду, буд. 31-д та розташована на земельній ділянці площею 2, 1827 га, кадастровий номер :02:267:0086; звільнити добровільно вказане приміщення, розірвати усі укладені договори оренди, суборенди , тощо, протягом 10 днів повернути (за актом приймання-передачі) приміщення, усі ключі, пульти та всю технічну документацію, а також документи, пов`язані з правом володіння та користування вказаною будівлею.

28.08.2015 року Правлінням Національного банку України винесено постанову №562 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк", на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно з рішенням №158 від 28.08.2015, розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації банку Пантіну Л.О.

В 2018 році ПАТ "УПБ" в особі уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "Космо плаза" та ТОВ "ВПП "Рибний світ" з вимогами про: визнання недійсним нікчемного правочину договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо Плаза", нотаріально посвідченого 05.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. за реєстровим №902; визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ "Космо Плаза" та ТОВ "ВПП "Рибний світ", нотаріально посвідченого 05.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарицькою О.В. за реєстровим №904; застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом: скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ "ВПП "Рибний світ" на будівлі комерційно-торговельного комплексу (літера В-2, В'-2), загальною площею 4080,2 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. № 31-д; скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Космо Плаза" на будівлі комерційно-торговельного комплексу (літера В-2, В'-2), загальною площею 4080,2 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. № 31-д, та розташована на земельній ділянці площею 4080,2 кв.м, кадастровий номер :02:267:0086 (номер запису про право власності 9569525, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21104647 від 05.05.2015, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Комарницька О.В.), за яким було відкрито провадження у господарській справі №904/1939/18.

При цьому в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що договір від 05.05.2015 року купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо Плаза" є нікчемним з підстав, визначених у пунктах 1, 2, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки уклавши цей договір у межах річного терміну до дня введення тимчасової адміністрації в ПАТ "УПБ", банк: у порушення вимог, наведених у постанові Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ "Про віднесення ПАТ "УПБ" до категорії проблемних та запровадження особливого контролю за діяльністю банку", провів розрахунок за договором не через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ, що призвело до ненадходження коштів до банку і свідчить про безоплатність правочину; здійснив відчуження власних активів, що не призвело до підвищення ліквідності чи платоспроможності банка, натомість стало безпосередньою причиною приведення останнього до неплатоспроможності, а також унеможливило виконання позивачем своїх зобов`язань перед іншими кредиторами; уклав спірний договір з пов`язаною особою, відтак, оскільки спірний договір укладено з порушенням вимог нормативно-правового акта НБУ (у цьому випадку постанови НБУ № 293/БТ), згідно зі статтею 215 ЦК України такий договір є недійсним.

Окрім цього позивач зазначив, оскільки укладений між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо Плаза" договір від 05.05.2015 року, є нікчемним, то у ТОВ "Космо Плаза" не було правових підстав на відчуження придбаної за таким правочином нерухомості на користь ТОВ "ВПП "Рибний світ", у зв`язку з чим договір купівлі-продажу від 05.05.2015 року, який укладено між ТОВ "Космо Плаза" та ТОВ "ВПП "Рибний світ" також має бути визнано недійсним і як наслідок мають бути застосовані відповідні наслідки такої недійсності (нікчемності).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.2019 року у справі №904/1939/18 позов було задоволено повністю.

За наслідками перегляду даної справи в апеляційному порядку, постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 року рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2019 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ "УПБ" в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "УПБ" відмовлено повністю.

В подальшому Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду постановою від 02.09.2020 року касаційну скаргу ПАТ "УПБ", від імені якого діє уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ "УПБ", залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 року у справі №904/1939/18 року залишено без змін.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону, отже позовна вимога банку у даній справі про визнання недійсним нікчемного правочину - договору від 05.05.2015 року, укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо Плаза", не може бути задоволена, оскільки позивач просив застосувати неналежний спосіб захисту. Також Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який, скасовуючи рішення місцевого господарського суду, дійшов висновку про відсутність у цьому випадку передбачених законом підстав для застосування наслідків недійсності нікчемного договору від 05.05.2015 року, оскільки банком не було доведено у цьому випадку безоплатності вчиненого сторонами спірного договору купівлі-продажу. Окрім того, як зазначено в постанові касаційної інстанції, посилання на те, що ТОВ "ВПП "Рибний світ" не є добросовісним набувачем, в ході розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження.

Окрім цього Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОСМО ПЛАЗА" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ" про визнання фіктивним Договору купівлі - продажу від 05.05.2015 року, укладеного між ТОВ "Космо плаза" та ТОВ "Рибний Світ"; витребування від ТОВ "Рибний світ" будівлі комерційно-торговельного комплексу (літера В-2, В-2,), загальною площею 4080,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Героїв Сталінграду (Б.Хмельницького), буд. 31-д та розташована на земельній ділянці площею 2,1827 га, кадастровий номер :02:267:0086; стягнення з ТОВ "Космо плаза" суми за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором купівлі-продажу від 05.05.2015 року, суму збитків внаслідок інфляції у розмірі 1 386 400 грн. та 3 відсотки річних у сумі 720 822,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ТОВ "Космо Плаза" не було в повному обсязі виконано зобов`язання з оплати за Договором купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015 року, укладеним між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо Плаза", тобто не в повному обсязі сплачено за відчужене майно грошові кошти у розмірі 8 000 000,00 грн., тому спірне нерухоме майно підлягає витребуванню у відповідача 2 - ТОВ "Рибний світ" та стягненню несплаченої суми на користь позивача, як правонаступника ПАТ "Український професійний банк".

Крім того позивач зазначив, що договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна між відповідачами є фіктивним, оскільки кінцевим беніфіціарним власником та керівником обох відповідачів є одна й та особа, реалізація майна відбулась за ціною, значно нижчою від ціни, за яку майно було придбано у ПАТ "УПБ", та безоплатність договору зі сторони ТОВ "Рибний світ".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2021 року у справі № 904/5918/20, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" відмовлено.

При цьому відмовляючи у задоволенні позовних вимог господарські суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що позивач ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" не є правонаступником ПАТ "УПБ", також відсутні ознаки нікчемності Договору купівлі- продажу від 05.05.2015 року, укладеного між ПАТ "УПБ" та відповідачем 1 ТОВ "Космо Плаза" та відсутні підстави недійсності Договору купівлі-продажу від 05.05.2015 року, укладеного між ТОВ "Космо Плаза" та ТОВ "Рибний світ", що встановлено судами у справі № 904/1939/18, яка має в цій частині преюдиційне значення. Крім того, позивачем не доведено що між відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено фіктивний правочин.

Крім того, згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду №3093 від 05.12.2019 року про затвердження умов продажу активів (майна) на платформі електронної торгової системи ProZorro.Продажі за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-01-09-000.001-b було виставлено на продажу на відкритих торгах (аукціоні) пул активів ПАТ "УПБ" в складі лоту №GL18N614755, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості, майнових прав за дебіторською заборгованістю, нерухомості, майнових прав на нерухомість, бланків простих векселів, бланків переказних векселів та основних засобів, початкова ціна лоту 41 441 591, 98 грн., проведення торгів призначено на 15.01.2021 року. (т.1, а.с. 12).

Відповідно до публічного паспорта активу вбачається, що назва активу є майнові права на нерухомість (п. 1.1.), право власності зареєстровано за третьою особою (п. 1.6.). У разі, якщо щодо нерухомого майна існують рішення судів, які набрали законної сили та виконання яких не зупинено, а також у разі відсутності відповідного запису щодо реєстрації права власності за банком у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, таке майно виставляється на продаж, як «майнові права». (т.1, а.с. 18).

Згідно інформації електронної торгової системи ProZorro.Продажі 15.01.2020 року відбулись електронні торги (аукціон), результати яких було оформлено протоколом №UA-EA-2020-01-09-000001-b, згідно якого переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Інвестохіллс Веста" з ціною продажу лоту (пулу активів), який складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості, майнових прав за дебіторською заборгованістю, нерухомості, майнових прав на нерухомість, бланків простих векселів, бланків переказних векселів та основних засобів, в розмірі 9 117 150,24 грн. (т.1, а.с. 13-14).

За результатами вказаних електронних торгів (аукціону) з продажу пулу активів ПАТ "УПБ" (№ лоту GL18N614755), що оформлені протоколом №UA-EA-2020-01-09-000001-b від 15.01.2020 року, між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (продавець за договором, відповідач 1 у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (покупець за договором, відповідач 2 у справі), 24.02.2020 року було укладено Договір №80/7-1 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, (далі - Договір №80/7-1). (т.1, а.с. 10-11).

Відповідно до п. 1.1 Договору №80/7-1 продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права щодо нерухомого майна - будівлі комерційно-торгівельного комплексу м. Дніпропетровськ вул. Героїв Сталінграда 31-Д (літ. В-2, В'-2) - 4080,2 кв.м, право власності на яке виникло у продавця на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. 28.09.2007 за реєстровим №10055 та усіма договорами про внесення змін, зареєстрованого комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради" 19.01.2010, реєстраційний номер 32900848 та було припинено на підставі договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Комарницькою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №902, які є відмінними від права власності та які виникли та можуть виникнути у майбутньому, а саме:

визнання права власності на нерухоме майно;

визнання правочину/рішення щодо припинення права власності Продавця недійсним; припинення дії третіх осіб, яка порушує право власності;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав Продавця;

відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб;

та інші майнові права, пов`язані із виникненням та припиненням права власності Продавця на нерухоме майно, зокрема, але не виключно:

витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння;

оскарження у судовому порядку недійсності/дійсності правочину за яким припинено право власності на нерухоме майно;

звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень, на підставі майнових прав, які передбачені законодавством України, включаючи, але не обмежуючись органів нотаріату, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, суб`єктів державної реєстрації прав, державних реєстраторів;

набуття у власність нерухомого майна, а також інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у зв`язку із встановленням обставин неправомірності припинення права власності продавця на нерухоме майно, або скасування рішень судів про недійсність правочинів на підставі яких Продавець набув право власності;

отримання грошових коштів/відшкодування вартості нерухомого майна за наслідками недійсності/нікчемності правочинів на підставі яких право власності на нерухоме майно було набуто продавцем;

інші права, що пов`язані, або випливають із правочинів, на підставі яких виникло/існувало право власності продавця на нерухоме майно;

пред`явлення позову про визнання права власності покупця, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з подальшою реєстрацією права власності за покупцем (далі - майнові права).

Згідно з п.п. 1.2. Договору №80/7-1 покупець сплачує продавцю за майнові права грошові кошти (плату) у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Пунктом 1.3 Договору №80/7-1 передбачено, що майнові права вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору.

Відповідно до 3.1 Договору №80/7-1 за продаж майнових прав за цим Договором покупець сплачує продавцю грошові кошти у розмірі 395 501,92 грн. Ціна договору сплачена покупцем продавцю у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став покупець.

Згідно п. 5.6. Договору №80/7-1 останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін і нотаріального посвідчення.

Отже, спір у даній справі на думку позивача стосується законності проведення відкритих торгів з реалізації пулу власного активу, результати яких оформлені протоколом №UA-EA-2020-01-09-000001-b від 15.01.2020 року, та укладення за їх наслідками Договору №80/7-1 в частині відчуження ПАТ "УПБ" майнових прав на будівлі комерційно-торговельного комплексу (літера В-2, В'-2), загальною площею 4080,2 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. № 31-д, які є відмінними від права власності.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому правом оспорювати правочин Цивільний кодекс України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 Цивільного кодексу України).

Отже, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав.

Виходячи зі змісту приписів статей 15, 16, 215 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист, в тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та може виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб.

Правова позиція щодо застосування названих норм матеріального права, викладена у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16.

Відтак, договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

При цьому, суди повинні враховувати, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Близька за змістом правова позиція щодо обґрунтування порушеного права викладена у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №9901/14/20 (пункт 19), від 15.04.2020 у справі №9901/580/19 (пункт 21), від 11.03.2020 у справі №9901/590/19 (пункт 16) та у постановах Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №820/3018/17 (абзац 27), від 13.05.2020 у справі №826/12446/18 (пункт 38).

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку намагається визнати правочин недійсним (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 та постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16).

Свобода договору передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і свобода підприємницької діяльності, яка полягає у самостійному здійсненні без обмежень будь-якої підприємницької діяльність, не забороненої законом, є ключовими засадами цивільного права та господарського права, закріпленими у статтях 3, 627 Цивільного кодексу України, статтях 6, 43 Господарського кодексу України. Визнання договору недійсним за позовом третьої особи, не сторони договору, є суттєвим втручанням держави у зазначені принципи і порушений інтерес особи має бути таким, що вимагає такого втручання і таке втручання має бути єдиним можливим способом виправлення правової ситуації (такий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20).

Великою Палатою Верховного Суду зверталася увага на те, що крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (постанови від 10.04.2019 у справі № 587/2135/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 587/2326/16-ц, від 19.02.2020 у справі № 387/515/18, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц).

У даному випадку, як встановлено вище, оскаржуваний договір, зміст якого ставить під сумнів права позивача, як власника майна (за договором купівлі-продажу від 05.05.2015 року), за рахунок якого бажає задовольнити свої вимоги новий кредитор - ТОВ "Фінансова компанія "ІнвестохіллсВеста", що порушує законні інтереси позивача, оскільки ставить його у положення правової невизначеності.

Колегія суддів звертає увагу, що за наслідками проведеного електронного аукціону з продажу пулу активів ПАТ "Український професійний банк" до ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на підставі договору купівлі-продажу перейшли майнові права, предметом яких виступала належна наразі позивачу на праві власності будівля, відтак колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позивачем наявності в нього, як заінтересованої особи, правових підстав щодо оспорювання правочинів з реалізації майна в контексті захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

В той же час, як вірно зазначено судом першої інстанції, беручи до уваги те, що право власності на спірну нерухомість було набуто позивачем, добросовісність якого не спростована, а відповідне майно у встановленому законодавством порядку не витребувано, то здійснення процедури реалізації на відкритих торгах майнових прав на таку нерухомість, які є відмінними від права власності, порушує права та законні інтереси ТОВ "ВПП "Рибний світ" як його власника, та ставить його у положення правової невизначеності.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу позивача, на захист чого пред`явлено дану позовну заяву, у зв`язку з чим доводи апелянтів в цій частині колегія суддів відхиляє.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на відкритих торгах (аукціоні), яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно до покупця - учасника аукціону, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення відкритих торгів, складання за результатами їх проведення протоколу проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на відкритих торгах (аукціоні), тобто є правочином.

Враховуючи те, що реалізація майна на аукціоні відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 зазначеного Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справах №904/5976/19 та №904/6248/19.

Статтею 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" унормовано, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, то, відповідно, він не повинен суперечити, зокрема, приписам ст. 655, ч. 1 ст. 656 ЦК України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в даному випадку предметом відчуження на оскаржуваних торгах виступили майнові права на спірне нерухоме майно, які є відмінним від права власності, та перелік яких було викладено в п. 1.1 Договору №80/7-1.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. за реєстровим №902, право власності на спірне нерухоме майно перейшло від ПАТ "УПБ" до ТОВ "Космо плаза", а в подальшому на підставі Договору купівлі-продажу будівлі від 15.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. за реєстровим №904, відповідні права власності було набуто ТОВ "ВПП "Рибний світ".

Тобто, судом першої інстанції правомірно зазначено, що на час проведення оскаржуваних торгів (аукціону) та укладення за їх наслідками Договору №80/7-1 у ПАТ "УПБ" не існувало будь-яких прав на спірну нерухомість, які могли б становити предмет угоди купівлі-продажу, позаяк права ПАТ «УПБ» щодо спірного нерухомого майна припинились 05.05.2015 року - з дати відчуження всіх належних йому прав на спірне нерухоме майно на користь ТОВ «Космо Плаза» та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження виникнення у ПАТ "УПБ" будь-яких прав щодо спірної нерухомості після вчинення наведеного правочину.

В той же час, судом першої інстанції встановлено, що як ПАТ "УПБ", так і ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" з метою повернення спірного майна з посиланням на нікчемність в силу Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо плаза" Договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. за реєстровим №902, а також Договору купівлі-продажу від 05.05.2015 року, укладеного між ТОВ "Космо Плаза" та ТОВ "ВПП "Рибний світ", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарицькою О.В. за реєстровим №904, було ініційовано судові спори, які стали предметом розгляду у господарських справах №904/1939/18 та №904/5918/20.

Зі змісту судових рішень у наведених справах предметом їх розгляду було дослідження судами відповідності укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо плаза" Договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. за реєстровим №902, критеріям нікчемності правочину, передбаченим ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За наслідками перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2019 року у справі №904/1939/18 Північний апеляційний господарський суд в своїй постанові від 18.06.2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 02.09.2020 року, дійшов висновку про необґрунтованість доводів ПАТ "УПБ" відносно того, що уклавши з ТОВ "Космо Плаза" договір купівлі-продажу, банк здійснив відчуження власних активів, що призвело до неплатоспроможності і неможливості виконання останнім грошових зобов`язань перед іншими кредиторами, що зазначено у п.п. 1, 2, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як ознака нікчемності правочину, у зв`язку з чим відмовив в задоволенні відповідного позову.

При цьому, в своїй постанові Верховний Суду, вирішуючи питання заміни сторони правонаступником, а саме заміни учасника справи №904/1939/18 - ПАТ "УПБ" на його правонаступника - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", мотивоване існуванням Договору №80/7-2, укладеного за наслідками оскаржуваних у даній справі торгів, зазначив, що в силу відмови суду апеляційної інстанції в задоволенні позову у справі №904/1939/18 відсутні підстави вважати, що на момент звернення із заявою про заміну Позивача (ПАТ "УПБ") його правонаступником (18.08.2020) ПАТ "УПБ" мало відповідні правові вимоги, що виключає можливість правонаступництва ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" у цьому випадку.

Аналогічні за своїм змістом висновки були покладені в основу постанови Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року у справі №904/5918/20, в якій суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2021 року про відмову в задоволенні позову ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" до ТОВ "Космо Плаза" та ТОВ "ВПП "Рибний світ" про визнання фіктивним договору купівлі-продажу від 05.05.2015 року та витребування спірної будівлі, зазначив, що оскільки позивачем не доведено, що ПАТ "УПБ" на момент звернення позивача із позовом мав відповідні правові вимоги до відповідачів, зважаючи на судове рішення у справі №904/1939/18, господарський суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог щодо витребування нерухомого майна.

Місцевий господарський суд обґрунтовано дослідив та встановив, що в межах вирішення спорів у справах №904/1939/18 та №904/5918/20 було досліджено питання як відповідності укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "Космо плаза" Договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. за реєстровим №902, критеріям нікчемності правочину, передбаченими ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", так і наявності у ПАТ "УПБ" прав, що стали предметом відчуження на користь ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на оскаржуваних торгах в межах, що стосується вирішення даного спору.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 75 ГПК України).

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Колегія суддів відзначає, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania).

А тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що встановлені в справах №904/1939/18 та №904/5918/20 обставини, є для даної справи преюдиціальними.

Оскільки ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" набуло прав вимоги, тобто є правонаступником у відповідних зобов`язаннях, положення статті 75 ГПК України щодо преюдиціальності встановлених у справах №904/1939/18 та №904/5918/20 обставин розповсюджуються також і на ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста".

А тому твердження апелянтів щодо неправомірності врахування встановлених обставин у справах №904/1939/18 та №904/5918/20 колегія суддів відхиляє.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів дійшла до висновку, що за відсутності судового рішення про застосування наслідків нікчемного правочину та у зв`язку з фактичною наявністю спору про такі наслідки, (постанова Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 року у справі №904/1939/18, якою було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «Космо Плаза», визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015, укладеного між ТОВ «Космо Плаза» та ТОВ «ВПП «Рибний світ», та застосування наслідків недійсності вказаних договорів) у Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" були відсутні правові підстави 15.01.2020 року для включення спірної будівлі в пул активу банку при проведенні спірного електронного аукціону.

Така правова позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 910/8024/18.

Подібні за своїм змістом висновки щодо застосування процедури правових наслідків нікчемності правочину викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц; від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, згідно яких за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Колегія суддів також звертає увагу, що в не залежності від обставин вчинення договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. за реєстровим №902, (відповідності чи ні його нормам Закону), статус ТОВ "ВПП "Рибний світ" як добросовісного набувача прав власності на спірне майно, що презюмується в силу відсутності в матеріалах справи доказів зворотного, унеможливлював вчинення ПАТ "УПБ" будь-яких дій відносно майнових прав на спірну нерухомість до вирішення спору про віндикацію такого майна у такої особи.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що ПАТ "УПБ" було продано на аукціоні, майнові права на нерухомість відмінні від права власності, яких фактично у нього не було ні на момент проведення аукціону, ні на момент укладення з ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" оспорюваного Договору №80/7-1.

Одночасно колегія суддів підкреслює, що умовами спірного договору №80/7-1 підтверджується факт, що на час укладання спірного договору права власності на майно (як виникло на підставі іпотечного договору) ПАТ «УПБ» було припинено на підставі договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015 року, тобто сторони спірного договору мали усвідомлювати факт відсутності у банка будь-яких прав на нерухоме майно, та відповідно відсутність у продавця предмету продажу, а відтак мали розуміти неможливість набуття покупцем за цим договором майнових прав, оскільки всі права на нерухоме майно належать позивачеві.

Також, відповідно до п. 1.1. договору №80/7-1 встановлено предмет договору, а саме продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права щодо нерухомого майна - будівлі комерційно-торгівельного комплексу м. Дніпропетровськ вул. Героїв Сталінграда 31-Д (літ. В-2, В'-2) - 4080,2 кв.м, право власності на яке виникло у продавця на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. 28.09.2007 за реєстровим №10055 та усіма договорами про внесення змін, зареєстрованого комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради" 19.01.2010, реєстраційний номер 32900848 та було припинено на підставі договору купівлі-продажу будівлі від 05.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Комарницькою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №902, які є відмінними від права власності та які виникли та можуть виникнути у майбутньому, а саме:

визнання права власності на нерухоме майно;

визнання правочину/рішення щодо припинення права власності Продавця недійсним; припинення дії третіх осіб, яка порушує право власності;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав Продавця;

відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб;

та інші майнові права, пов`язані із виникненням та припиненням права власності Продавця на нерухоме майно, зокрема, але не виключно:

витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння;

оскарження у судовому порядку недійсності/дійсності правочину за яким припинено право власності на нерухоме майно;

звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень, на підставі майнових прав, які передбачені законодавством України, включаючи, але не обмежуючись органів нотаріату, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, суб`єктів державної реєстрації прав, державних реєстраторів;

набуття у власність нерухомого майна, а також інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у зв`язку із встановленням обставин неправомірності припинення права власності продавця на нерухоме майно, або скасування рішень судів про недійсність правочинів на підставі яких Продавець набув право власності;

отримання грошових коштів/відшкодування вартості нерухомого майна за наслідками недійсності/нікчемності правочинів на підставі яких право власності на нерухоме майно було набуто продавцем;

інші права, що пов`язані, або випливають із правочинів, на підставі яких виникло/існувало право власності продавця на нерухоме майно;

пред`явлення позову про визнання права власності покупця, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з подальшою реєстрацією права власності за покупцем (далі - майнові права).

Відповідно до статті 177 та пункту 1 частини 1 статті 181 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Статтею 190 ЦК України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Відповідно до частин 2, 3 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законодавство не містить чіткого і повного переліку майнових прав.

Згідно з частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Частиною 1 статті 424 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом;

Особливістю права вимоги як різновиду майнових прав є його подвійна правова природа: з одного боку, це суб`єктивне право кредитора, яке виникає у зобов`язанні між кредитором і боржником. Це право кредитора вимагати і отримати від боржника виконання обов`язку в межах основного зобов`язання; з іншого боку, це право, яке виступає предметом похідного (вторинного) зобов`язання (щодо переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора) або об`єктом, який передається новому кредитору, що, в свою чергу, супроводжується заміною сторін у зобов`язанні.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави вважати майновими: 1) речові права, в тому числі речові права на чуже майно; 2) майнові права інтелектуальної власності; 3) майнові корпоративні права; 4) зобов`язальні права (права вимоги майнового характеру); 5) інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом купівлі-продажу за договорами від 19.06.2019 та від 10.09.2019 визначено майнові права щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; визнання правочину/рішення щодо припинення права власності Продавця недійсним; припинення дії третіх осіб, яка порушує право власності; оскарження у судовому порядку недійсності/дійсності правочину за яким припинено право власності на нерухоме майно; набуття у власність нерухомого майна, а також інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у зв`язку із встановленням обставин неправомірності припинення права власності продавця на нерухоме майно, або скасування рішень судів про недійсність правочинів на підставі яких Продавець набув право власності.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку під виглядом відчуження майнових прав щодо нерухомого майна фактично має місце продаж права на звернення до суду з позовом або права на застосування способів захисту цивільних прав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 16 і статтями 387, 392 ЦК України, хоча з урахуванням зазначеного вище застереження щодо змісту або характеру майнових прав, вміщеного у частині 2 статті 656 цього Кодексу, однак вказані способи судового захисту цивільних прав не можуть бути предметом договору купівлі-продажу майнових прав з огляду на таке.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених ЦК України.

Правовий аналіз положень статті 387 ЦК України дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У свою чергу згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Позов про визнання права власності у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України, пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності є оспорення або невизнання наявного права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником, а відповідач - будь-яка особа, яка має сумнів у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Витребування майна із чужого незаконного володіння передбачено статтями 16, 387 ЦК України саме як форма захисту права власності, а не як окреме оборотоздатне майнове право, яке може відчужуватися в порядку, передбаченому статтею 656 цього Кодексу, на користь інших осіб, оскільки речові права безпосередньо пов`язані з конкретною річчю і переходять у зв`язку з переходом об`єктів нерухомості. На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна із чужого незаконного володіння позивач повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

Схожий за змістом правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.08.2019 у справі № 914/970/18, а також від 13.04.2021 року у справі №910/11702/18 зі спору, що виник з подібних правовідносин.

Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту пункту 1.1 договору 80/7-1 вбачається, що відчужені права не є у розумінні статей 512, 514 ЦК України правами вимоги майнового характеру, а сторони у спірних правовідносинах фактично не здійснили операцій з купівлі-продажу права вимоги, оскільки такі права не існували на момент укладення спірного договору від 24.02.2020 року.

Окрім того, колегія суддів відхиляє доводи скаржників, що у позові не наведено жодного доводу на підтвердження порушення процедури проведення торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, оскільки, відповідачами в момент проведення відкритих торгів (аукціону), під час оформлення протоколу електронних торгів та укладення Договору № 80/7-1 не було дотримано вимоги, встановлені статтею 203 ЦК України, чим порушено майнові інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробне підприємство "Рибний світ".

Щодо доводів скаржників про порушення судом першої інстанції процесуального права, зокрема, що оскільки даний спір виник у з приводу нерухомого майна, що знаходиться в м. Дніпро, тому місцевий господарський суд був зобов`язаний передати даний спір за виключною підсудністю, колегія суддів зазначає наступне.

В межах даної справи спір у справі стосується визначення особи, яка в майбутньому може стати суб`єктом реалізації прав на нерухоме майно.

Тобто, має місце спір між певним колом осіб з приводу наявності прав, реалізація яких в послідуючому може зумовити набуття певних прав щодо нерухомості, і лише подальше оскарження реалізації таких прав може зумовити виникнення спору з приводу нерухомого майна.

Отже, правові підстави для віднесення спору у даній справі до категорії спорів, які виникли з приводу нерухомого майна, відсутні.

Місцевий господарський суд також виклав правову позицію, висловлену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №918/420/16 відповідно до якої вимоги про визнання недійсними торгів, у яких предметом продажу є не майно боржника, а лише право вимоги до нього, не розглядаються у межах справи про банкрутство, оскільки боржник у такому разі не є учасником оскаржуваних торгів, а отже, не є стороною оскаржуваного правочину - договору купівлі-продажу, укладеного за результатами таких торгів.

Тобто, вирішуючи питання щодо визначення підсудності спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, які є відмінним від права власності, Великою Палатою Верховного Суду було вказано на відсутність ознак виключної підсудності такого спору, а відтак, і неможливість його розгляду в межах справи про банкрутство власника відповідного майна.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що такий висновок носить загальний характер застосування приписів ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, а тому має застосовуватися не лише при вирішенні категорій спорів, пов`язаних з банкрутством, а в межах будь-якої категорії спорів при оцінці вимог про визнання правочину відчуження майнових прав на нерухомість (відступлення прав вимоги), які є відмінним від права власності, на предмет наявності виключної підсудності ініційованого з приводу цього спору.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні заяви відповідача 2 про передачу справи за підсудністю.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржникам вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.4 ст.277 ГПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що резолютивна частина рішення господарського суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а мотивувальну частина рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 року у справі №910/20769/20 підлягає зміні, шляхом викладення її в редакції зазначеній у даній постанові.

Судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 року у справі №910/20769/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 року у справі № 910/20769/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 року у справі № 910/20769/20.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/20769/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.06.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз