ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2022м. ДніпроСправа № 904/742/22

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,
дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/742/22

за позовом Приватного багатопрофільного підприємства "ЕНЕРГО-ІМПЕКС"
доПриватного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД"
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат"
простягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Приватне багатопрофільне підприємство "ЕНЕРГО-ІМПЕКС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 22.02.2022 за вих. №99 до Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (далі - відповідач) про стягнення 13.821,75 грн, з яких 13.345,00 грн основної заборгованості; 0,38 грн пені; 112,98 грн трьох процентів річних; 363,39 грн інфляційних втрат.

Фактичною підставою позову визначено договір підряду № 31-0402-02 від 16.04.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач як правонаступник третьої особи-1 неналежним чином виконав зобов`язання за договором підряду в частині оплати виконаних позивачем робіт.

Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/742/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022.

Ухвалою від 18.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження). До участі у справі залучено Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (далі - третя особа-1).

04.05.2022 через відділ документального забезпечення від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення, у яких третя особа-1 зазначає, що спір має вирішуватися виключно між позивачем та відповідачем.

13.04.2022 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просить суд врахувати викладене у відзиві під час розгляду справи по суті, у тому числі щодо зміни найменування та адреси відповідача. Крім цього, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Оцінивши відзив та додані до нього документи, господарський суд встановив, що відповідач скористався правом на подачу відзиву і надіслав його іншим учасникам справи, отже господарський суд визнав за можливе прийняти його до розгляду.

25.04.2022 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Оцінивши відповідь на відзив та додані до неї документи, господарський суд встановив, що позивач скористався правом на подачу відповіді на відзив і надіслав її іншим учасникам справи, отже господарський суд визнав за можливе прийняти її до розгляду.

13.05.2022 через відділ документального забезпечення від позивача надійшли письмові пояснення, у яких позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Оцінивши зміст письмових пояснень та додані до них документи, господарський суд визнав за можливе прийняти їх до розгляду.

23.05.2022 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення, у яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Оцінивши заперечення та додані до них документи, господарський суд встановив, що відповідач скористався правом на подачу на заперечень і надіслав їх іншим учасникам справи, отже господарський суд визнав за можливе прийняти їх до розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

Суд також відзначає, що з урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

31.05.2019 Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/2104/19 відкрито провадження про банкрутство третьої особи-1, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів третьої особи-1 та започатковано процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого.

Починаючи з липня 2019 року арбітражний керуючий вдавався до активних дій щодо затвердження системи заходів, направлених на запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідацію, спрямованих на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів та активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника. Позивач наголосив, що під час здійснення всіх перелічених процедур робота третьої особи-1 велася у більш-менш нормальному режимі.

19.10.2020 третьою особою-1 оголошено проведення тендеру на технічне обслуговування та ремонт ВЛ 154 кВ, згідно з КФР № 107.

19.01.2021 третьою особою-1 проведено ще один тендер, який пов`язаний з першим, а саме тендер стосовно технічного обслуговування та ремонту електрообладнання ВРП 150 кВ підстанцій ЦМП, згідно із КФР № 20 зм 1.

Позивач зазначив, що виявив зацікавленість в участі у тендерах на ремонт та обслуговування об`єктів третьої особи-1.

22.02.2021 позивача визначено переможцем, що підтверджується листом тендерного комітету третьої особи-1 від 15.03.2021 за вих. № 037РГ/675.

16.04.2021 між позивачем та третьою особою-1 був укладений договір підряду №31-040202. Позивач з метою виконання вказаного договору приступив до виконання певних об`ємів робіт з ремонтування та обслуговування обладнання в цеху мереж та підстанція (ЦМП).

Проте, в липні 2019 юридична особа третьої особи-1 як цілісний майновий комплекс продана з торгів через систему «Prozzorro». Покупцем третьої особи-1 став відповідач.

Так, 03.08.2021 між позивачем, відповідачем та третьою особою-1 був укладений тристоронній договір про заміну сторони договору підряду, відповідно до умов якого новою стороною первісного договірного зобов`язання замість третьої особи-1 став відповідач.

Позивач наголосив, що виконав низку робіт, а відповідач безпідставно не підписував акти протягом тривалого часу, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою (справа №904/8591/21). Рішенням від 14.01.2022 позовні вимоги позивача у справі №904/8591/21 задоволені у повному обсязі.

Оскільки договірні відносини між позивачем та відповідачем мали продовження, позивач звертаючи до господарського суду з даною позовною заявою в якості фактичних підстав для задоволення позовних вимог зазначає Акт № 8 за жовтень 2021 року на суму 13.345,00 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за період прострочення з 10.11.2021 по 20.02.2022 на суму 0,38 грн;

- три проценти річних за період прострочення з 10.11.2021 по 20.02.2022 на суму 112,98 грн;

- інфляційні втрати за період прострочення з листопада 2021 року по січень 2021 на суму 336,39 грн.

Позивач вказав, що досудовий порядок врегулювання спору не дав бажаного результату.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач повідомляє про зміну власної назви з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічних завод» на Приватне акціонерне товариство «Камет-Сталь».

Також відповідач інформує про зміну адреси. Так актуальною адресою відповідача є: 51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18б.

Відповідач наголошує, що Приватне акціонерне товариство «Камет-Сталь» є правонаступником у повному обсязі майна, прав та обов`язків Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод».

Інформація про зміну найменування та місцезнаходження відповідача внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.02.2022 номер запису 04000015.

Отже, відповідач вказав, що відбулося перейменування юридичної особи без зміни ідентифікаційного коду.

16.04.2021 між позивачем та третьою особою-1 укладений договір підряду №31-0402-02.

03.08.2021 між позивачем, відповідачем та третьою особою-1 була укладена тристороння угода про заміну сторони договору підряду №31-0402-02 від 16.04.2021.

Відповідач визнав, що з 03.08.2021 всі права та обов`язки за договором підряду перейшли від третьої особи-1 до відповідача.

Відповідач звернув увагу, що відповідно до договору підряду позивачем виконані роботи, що підтверджується Актом виконаних робіт №8 за жовтень 2021 року на загальну суму 13.345,00 грн, однак до позовної заяви долучено копію Акта №8, в якому зазначена сума Акта інша ніж та, що вказана у позовній заяві.

Пославшись на п. 4.1 договору відповідач зазначив, що позивач не надав рахунок на оплату робіт за Актом № 8, а тому у відповідача не було підстав для здійснення оплати за Актом № 8.

Відповідач вказує, що наданий позивачем акт №8 не відповідає встановленим вимогам, з огляду на таке.

В Акті № 8 зазначено, що він складений на підставі Специфікації № 2 від 07.09.2021 та Додаткової угоди № 1 від 27.07.2021, проте Додаткова угода № 1 від 27.07.2021 не має відношення до Специфікації № 2 від 07.09.2021.

Додатковою угодою № 1 від 27.07.2021 вносилися зміни до пункту 4 Специфікації № 1 від 30.04.2021, строк виконання робіт за якою травень, липень 2021 року, інші умови залишилися незмінними, що також підтверджує невідповідність Акта № 8 умовам договору.

Акт № 8 форми КБ-2в та акти за формами № 01 та № 03 не є належними документами, оскільки не містять такого реквізиту як дата складання.

Крім цього, такі документи не містять інформації про господарську операцію, а саме про те, коли роботи розпочато, коли роботи закінчено, коли підряднику видано матеріали, коли надані матеріали були використані.

Відповідач визнав, що позивач звертався до нього з листом від 26.01.2022 за вих. № 41, в якому пропонував здійснити оплату за Актом № 8.

У відповідь на лист позивача відповідач повідомив про необхідність належно оформити Акт № 8 для подальшої його оплати.

Відповідач зазначив, що спірний Акт № 8 позивач не привів у відповідність до договірним документам, що унеможливлює здійснення його оплати.

Доводи позивача щодо відзиву на позовну заяву

Позивач вважає, що фактично сторонами не заперечується факт того, що робота була виконана підрядником в строки та належним чином, а вся аргументація відповідача зосереджується виключно в частині оформлення Акта виконаних робіт № 8 за жовтень 2021 року, а саме в розрізі відсутності конкретної дати на бланку Акта.

Доводи відповідача щодо відповіді на відзив

Відповідач фактично підтримав позицію, викладену у відзиві та наголосив, що позовні вимоги не визнає і просить суд у їх задоволенні відмовити.

Стислий виклад позиції третьої особи-1

16.04.2021 між позивачем та третьою особою-1 укладений договір підряду № 31-0402-02 на виконання робіт з поточних ремонтів та технічних ремонтів основних засобів замовника, запланований перелік яких зазначається сторонами в специфікаціях до цього договору.

03.08.2021 між позивачем, відповідачем та третьою особою-1 укладена тристороння угода про заміну сторони договору підряду № 31-0402-02 від 16.04.2021, відповідно до умов якого новою стороною первісного договору підряду став відповідач.

Так, третя особа-1 стверджує, що перестала бути стороною договору підряду з 03.08.2021, а всі права та обов`язки за договором підряду з 03.08.2021 перейшли до відповідача.

Третя особа-1 зазначає, що акт № 8, який є спірним, не містить дати, у ньому вказано лише місяць (жовтень 2021 року).

Отже, третя особа-1 наголошує, що спірний акт № 8 за роботи, виконані у жовтні 2021 року, складено після підписання тристоронньої угоди про заміну сторони договору підряду.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі № 904/2104/19 третю особу-1 визнано банкрутом.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: обставини укладення договору; строк дії договору; строки виконання робіт; наявність / відсутність передоплати; умови оплати робіт; наявність акту здачі-приймання робіт; наявність прострочення оплати робіт; правомірність нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Суд встановив, що 16.04.2021 між позивачем (далі позивач, підрядник) та третьою особою-1 (далі третя особа-1, замовник) укладений договір підряду № 31-0402-02 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник зобов`язується на свій ризик, в порядку і на умовах цього договору та за завданням замовника виконати роботи з поточних ремонтів та технічного обслуговування (далі - роботи) основних засобів замовника (далі об`єкти), запланований перелік, який зазначається сторонами в Специфікаціях до цього договору.

Загальна вартість цього договору, згідно п. 3.3 договору, складає суму вартості всіх робіт, виконаних за договором і вказаних у відповідних додатках (специфікаціях).

У п. 15.5 договору сторони узгодили, що цей договір діє до 23.12.2023. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим договором.

03.08.2021 між позивачем (далі позивач, підрядник, сторона 2), відповідачем (далі відповідач, нова сторона) та третьою особою-1 (далі третя особа-1, сторона 1) укладена угода про заміну сторони договору № 31-0402-02 від 16.04.2021 (далі - угода).

На умовах цієї угоди про заміну сторони, третя особа-1 передає відповідачу, а відповідач бере на себе всі права та обов`язки, що мали виникнути у третьої особи-1 за договором з дати підписання угоди (п. 1 угоди).

Після підписання сторонами цієї угоди відповідач стає стороною договору і є правонаступником третьої особи-1 відносно її прав та обов`язків за договором, що мали виникнути у третьої особи-1 за договором з дати підписання даної угоди в повному обсязі. Взаєморозрахунки відповідача та позивача при виконанні умов договору здійснюються за реквізитами, зазначеними у пункті 9 даної угоди (п. 2 угоди).

У п. 4 угоди сторони погодили, що відповідач в жодному разі не відповідає за зобов`язаннями третьої особи-1 (в тому числі, але не виключно будь-які заборгованості, грошові зобов`язання, обіцянки, гарантії тощо), що утворилися за договором до дати підписання даної угоди. Погашення заборгованості по грошовим зобов`язанням, а також виконання будь-яких інших зобов`язань, що утворилися за договором до дати підписання сторонами даної угоди позивачу здійснюються третьою особою-1.

Дана угода, відповідно до п. 5, набирає чинності з моменту її підписання сторонами і скріплення їх підписів печатками та діє до закінчення терміну дії договору відповідно до його умов. З дати підписання цієї угоди про заміну сторони, відповідач приймає на себе зобов`язання та відповідальність за належне виконання заобов`язань за договором, що виникли після набрання чинності цією угодою.

Факт виконання будівельних робіт підтвержується Актом № 8 від __.10.2021 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року на суму 13.344,59 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з досудовою претензією від 09.02.2022 за вих. № 73, у якій позивач пропонував відповідачу погасити всю наявну заборгованість за договором підряду в найкоротші строки.

У відповідь на досудову претензію позивача відповідач листом від 01.02.2022 за вих. № 030/ОП-95 повідомив, що Акт № 8 оформлений неналежним чином, а тому просить позивача оформити Акт № 8 належним чином для подальшої оплати.

З огляду на те, що спір не було вирішено мирним шляхом, позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Щодо зміни найменування відповідача

За приписами ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

За загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

Стаття 83 Цивільного кодексу України яка має назву "Організаційно-правові форми юридичних осіб", визначає, що юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Отже, з точки зору зазначеної норми закону, усі товариства належать до однієї організаційно-правової форми юридичної особи.

У ст. 152 Цивільного кодексу України зазначено, що акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Найменування акціонерного товариства має містити його найменування і зазначення того, що товариство є акціонерним. Акціонерні товариства за типом поділяються на публічні товариства та приватні товариства. Особливості правового статусу публічних та приватних акціонерних товариств встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про акціонерні товариства" повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство). Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства.

З аналізу зазначених положень слідує, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.

Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Господарський суд встановив, що рішенням № 4 Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» від 08.02.2022 затверджено нову редакцію статуту Приватного акціонерного товариства «Камет-сталь» (далі - статут).

Статутом визначено, що Приватне акціонерне товариство «Камет-сталь» є правонаступником у повному обсязі майна, прав та обов`язків Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод», яке в свою чергу є правонаступником у повному обсязі майна, прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод», яке в свою чергу є правонаступником у повному обсязі майна, прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Дніпродзержинський кокосхімічний завод», заснований згідно наказу Фонду державного майна України від 01.04.1996 № 34-АТ шляхом перетворення державного підприємства «Дніпродзержинський коксохімічний завод» відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання праватизаційних майнових сертифікатів» від 26.11.1994 № 699/94.

Найменування Відкритого акціонерного товариства «Дніпродзержинський коксохімічний завод» викладено відповідно до вимог та положень Закону України «Про акціонерне товариство» № 514-VI від 17.09.2008, як Публічне акціонерне товариство «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод».

Найменування Публічного акціонерного товариства «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод» викладене як Приватне акціонерне товариство «Дніпровський коксохімічний завод» у зв`язку зі зміною типу та найменування товариства.

Найменування Приватне акціонерне товариство «Дніпровський коксохімічний завод» викладене як Приватне акціонерне товариство «Камет-Сталь» у зв`язку зі зміною найменування товариства.

Засновником товариства є Фонд державного майна України.

Крім цього, інформація про зміну найменування та місцезнаходження відповідача внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 11.02.2022 номер запису 04000015.

У даному випадку, саме заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, не відбулася, але є підстави змінити найменування відповідача з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» на Приватне акціонерне товариство «Камет-Сталь».

З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ідентифікаційний код юридичної особи - відповідача не змінювався, а станом на дату винесення рішення у справі найменуванням відповідача є Приватне акціонерне товариство «Камет-Сталь», адреса місцезнаходження юридичної особи: Україна, 51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, будинок 18б.

Щодо суті спору

Предметом позову позивач визначив 13.821,75 грн, з яких 13.345,00 грн основної заборгованості; 0,38 грн пені; 112,98 грн трьох процентів річних; 363,39 грн інфляційних втрат.

Право вимоги цієї заборгованості позивач набув за договором підряду № 31-0402-02 від 16.04.2021.

Згідно з нормами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 3 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено вище, між позивачем та третьою особою-1 укладений договір підряду.

Договір, укладений між сторонами у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між позивачем та третьою особою-1 договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між позивачем та третьою особою-1 договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому спірні правовідносини регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору підрядник взяв на себе зобов`язання виконувати роботи в межах договору відповідно до специфікацій та інших додатків до цього договору, а також технічної документації, ДБН, ГОСТ (ДСТУ), ТУ, тощо (п.п. 7.1.1 п. 7.1 договору), в свою чергу замовник зобов`язався прийняти роботи, виконані підрядником, провести огляд їх результатів; при виявленні відступів від умов цього договору або інших недоліків негайно заявити про них підряднику (п.п. 7.3.3 п. 7.3 договору).

Так, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, переведення частини боргу не може відбуватися автоматично і без згоди кредитора на підставі тільки договору.

Оцінивши угоду про заміну сторони, яка укладена за участю позивача, господарський суд доходить висновку, що з моменту підписання угоди (тобто з 03.08.2021) відбулася заміна боржника у зобов`язанні, а саме заміна первісного боржника (третьої особи-1) на нового боржника (відповідача) у зобов`язанні, що утворилося за договором підряду № 31-0402-02 від 16.04.2021.

Факт виконання будівельних робіт підтверджується Актом № 8 від __.10.2021 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року на суму 13.344,59 грн.

Господарський суд встановив, що Акт № 8 від __.10.2021 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року на суму 13.344,59 грн не підписаний відповідачем належним чином (фактично Акт № 8 підписано начальником цеха та старшим майстром ЦСП, проте перший заступник генерального директора металургійного виробництва, головний спеціаліст відділу організації управління ремонтами та заступник головного енергетика головний електрик комбінату Акт № 8 не підписали, причини непідписання не повідомили).

Крім цього, Акт № 8 містить примітку, що замовник (відповідач) відмовився підписувати акт виконаних робіт. Претензій щодо якості виконаних робіт не надав.

Відтак, наведене вказує на необґрунтованість такої вимоги.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.12.2009 № 554 "Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві" затверджені примірні форми первинних облікових документів у будівництві N КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" та N КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати". Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013" встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) "Акт приймання виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-2в); 2) "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-3).

Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних будівельно-монтажних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша статті 853 ЦК України).

Наведені норми містять презумпцію обов`язку замовника здійснювати приймання роботи з його засвідченням актом або іншим документом, що фіксує факт прийняття роботи. Крім того, на замовника покладається обов`язок оглянути виконані роботи. Зазначення такого огляду полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаної роботи.

Відповідно до п. 8.4 договору зобов`язання щодо складання Актів форми КБ-2в з додатками і довідок КБ-3 (чи інших документів, узгоджених сторонами у відповідності до п. 2.3. договору) покладається на підрядника.

Оригінали Актів КБ-2в з додатками і довідок КБ-3 (чи інших документів, узгоджених сторонами у відповідності до п. 2.3. договору) передаються замовнику у п`яти примірниках після підписання і скріплення печаткою кожного екземпляра підрядником з вказанням адреси, яка є частиною реквізитів договору (п. 8.5 договору).

Згідно з п. 8.6 договору замовник зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів від дати отримання актів КБ-2в з додатками і довідок КБ-3 (або інших документів, що узгоджені сторонами у відповідності з п. 2.3 договору) провести огляд результатів виконання робіт підрядником і при відсутності недоліків прийняти їх, підписати надані підрядником Акти КБ-2в і довідки КБ-3 (або інші документи узгоджені сторонами згідно з п. 2.3. договору). Якщо при прийомі результатів виконання робіт будуть виявлені недоліки сторони керуються п. 4.5 договору.

У п. 4.5 договору сторони узгодили, що якщо при прийманні роботи будуть виявлені недоліки, що виникли з вини підрядника (в тому числі кількість, якість та норми витрат матеріалів), сторони складають дефектний акт. Дефектний акт складається замовником, який вказує перелік недоліків у виконаних роботах і строки їх усунення підрядником. Підрядник зобов`язаний протягом трьох днів з моменту отримання дефектного акту підписати його і надати замовнику. Сторони визначили, що не підписання, не надання або несвоєчасне надання підрядником дефектного акту прирівнюється до беззастережної згоди підрядника зі змістом дефектного акту, складеного замовником.

Замовник вправі не підписувати Акт КБ-2в (або інші документи, що узгоджені сторонами згідно з п. 2.3 цього договору), затримати оплату неякісно виконаних робіт підрядником до виправлення ним дефектів, а також замовник має право вимагати повернення раніше виплачених підряднику сум, компенсацій вартості використаних підрядником матеріалів замовника, які підрядник зобов`язаний повернути/компенсувати протягом трьох банківських днів після отримання вимоги замовника. Усунення неякісно виконаних робіт проводиться підрядником за свій рахунок, в строки та на умовах, обумовлених сторонами в дефектному акті.

Отже складанню акта передання/прийняття робіт передує прийняття роботи замовником.

Саме передання/прийняття робіт оформляється актом, який підписується обома сторонами, або підписується однією стороною із зазначенням, що друга сторона відмовилась його підписати.

Підставою визнання акта виконаних робіт недійсним є доведення обґрунтованості мотивів відмови замовника підписати акт.

Таким чином, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Готовність позивача передати відповідачу роботи підтвержується наявними на спірному Акті № 8 підписами начальника цеха та старшого майстра ЦСП.

Враховуючи факт підписання Акта № 8 начальником цеху та старшим майстром ЦСП, господарський суд доходить висновку, що відповідач був обізнаний про готовність позивача передати роботи.

Отже, відповідач був зобов`язаний прийняти роботи, виконані позивачем, провести огляд їх результатів, а у разі виявлення відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них позивачу.

У разі виявлення недоліків при прийманні робіт, що виникли з вини підрядника (в тому числі кількість, якість та норми витрат матеріалів) сторони, в тому числі і відповідач, узгодили (п. 4.5 договору) складання дефектного акту.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності заперечень відповідача в частині якості та обсягу робіт.

Отже, факт виконання робіт за Актом № 8 господарським судом визнається підтвердженим.

Заперечення відповідача щодо неоплати Акта № 8 зводяться до неналежного оформлення останнього (лист від 01.02.2022 за вих. № 030/ОП-95 (а. с. 185 том 1).

Так, у п. 4.4 договору визначено, що замовник має право не приймати неналежним чином оформлені документи від підрядника, в цьому випадку всю відповідальність за можливі порушення строків, прострочених платежів і інші несприятливі наслідки, пов`язані з подальшим порушенням сторонами своїх зобов`язань та обов`язків за договором покладається на підрядника.

Надаючи правову оцінку запереченням відповідача в частині належного оформлення акту № 8, господарський суд визнає їх необґрунтованими з огляду на відсутність будь-яких конкретних зауважень до складеного позивачем Акта № 8.

Водночас, господарський суд визнав обґрунтованими заперечення відповідача, викладені у відзиві, в частині того, що Акт № 8 містить іншу вартість робіт, аніж та яка заявлена позивачем до стягнення.

Так, вартість робіт виконання яких підтверджується Актом № 8 складає 13.344,59 грн, а не 13.345,00 грн, як заявлено позивачем.

В силу п. 4.1 договору оплата замовником виконаних робіт здійснюється за фактом їх виконання з наступною оплатою в строк до 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2а (F030) з додатками до актів КБ-2в підтверджених довідками КБ-3 (або інших документів, узгоджених сторонами згідно з п. 2.3 цього договору), на підставі наданих підрядником рахунків і податкових накладних, якщо інше не вказано у специфікації.

Відповідач у відзиві зазначає, що в порушення п. 4.1 договору позивачем не надано рахунок на оплату робіт, а тому у відповідача були відсутні підстави для здійснення оплати.

Господарський суд вказує, що основною умовою для здійснення оплати є саме виконання робіт.

Крім цього, як зазначено Верховним Судом у справі № 908/771/19, рахунок або рахунок - фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь - яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Ненадання рахунка - фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунка - фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором. Близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18, від 29.04.2020 у справі № 915/641/19.

Відповідач у відзиві звертає увагу, що на підставі укладеної Специфікації № 2 від 07.09.2021 до договору, позивач повинен був провести підрядні роботи до кінця вересня 2021 року, а в Акті № 8 зазначено, що роботи проведені у жовтні 2021 року, отже відповідач доходить висновку, що підрядні роботи проведені позивачем несвоєчасно.

Надаючи оцінку вказаним запереченням відповідача, господарський суд відзначає, що предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи, а тому до предмета доказування не входять обставини своєчасності / несвоєчасності виконання робіт.

Водночас, відповідач доречно звертає увагу, що за Актом № 8 роботи проведено у жовтні 2021 року.

Логічним є висновок, що Акт № 8 складений для приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року.

В силу п. 8.6 договору Акт № 8 мав бути підписаний позивачем протягом 10 (десяти) календарних днів від дати отримання Актів КБ-2 з додатками та довідками КБ-3.

З огляду на відсутність жодних доказів щодо наявності недоліків у виконаних позивачем роботах, господарський суд вважає, що Акт № 8 мав бути підписаний відповідачем в строк до 10.11.2021.

В силу п. 4.1 договору оплата замовником виконаних робіт здійснюється за фактом їх виконання з наступною оплатою в строк до 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2а (F030) з додатками до актів КБ-2в підтверджених довідками КБ-3 (або інших документів, узгоджених сторонами згідно з п. 2.3 цього договору).

З урахуванням п. 4.1 договору строк оплати є таким, що настав 10.12.2021.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить і стаття 193 ГПК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.02.2012 у справі № 3-42гс12 та в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 927/414/17, від 04.06.2018 у справі № 908/3519/16, від 05.06.2018 у справі № 910/16804/17, від 26.06.2018 у справі № 902/1370/15, від 19.09.2018 у справі № 905/1090/17, від 06.08.2018 у справі № 911/662/17, від 19.06.2019 у справі № 910/11191/18, від 18.07.2019 у справі № 910/6491/18, від 21.08.2019 у справі № 917/1489/18.

Приймаючи рішення у справі, господарський суд використовував висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, на яку доречно звернув увагу позивач.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 13.345,00 грн є частково доведеними та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 13.344,59 грн (вартість робіт вказана в Акті № 8).

Щодо вимог про стягнення пені

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За визначенням ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 10.2 договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків оплати виконаних робіт, замовник сплачує підряднику пеню у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня.

Позивач нарахував пеню за період прострочення з 10.11.2021 по 20.02.2022 на суму 0,38 грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок пені та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, у розмірі 0,26 грн.

Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував три проценти річних за період прострочення з 10.11.2021 по 20.02.2022 на суму 112,98 грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, у розмірі 77,87 грн.

Позивач нарахував інфляційні втрати за період прострочення з листопада 2021 року по січень 2021 на суму 336,39 грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, у розмірі 173,48 грн.

Оцінка аргументів учасників справи

Відповідач у відзиві зазначає, що Акт № 8 не відповідає встановленим вимогам, а саме в Акті № 8 зазначено, що він складений на підставі, в тому числі Специфікації № 2 від 07.09.2021 та Додаткової угоди № 1 від 27.07.2021.

При цьому відповідач наголошує, що Додаткова угода № 1 не має відношення до Специфікації № 2 від 07.09.2021, оскільки нею вносилися зміни до Специфікації № 1 від 30.04.2021.

Оцінивши заперечення відповідача, господарський суд доходить висновку, що вони носять формальний характер.

Основним питанням для виникнення обов`язку з оплати робіт є факт їх належного виконання.

Факт належного виконання робіт, що підтверджується Актом № 8 не спростовується відповідачем.

Посилання відповідача на відсутність в Акті № 8 дати його складання господарським судом також не визнається підставою для звільнення від оплати виконаних робіт.

З огляду на те, що Акт № 8 складений за роботи, виконані у жовтні 2021 року, господарський суд встановив необхідність його підписання до 10.11.2021 включно, про що вказано судом вище і наведене узгоджується з умовами договору (п. 8.6 договору).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач довів обставини наявності спірної заборгованості лише частково.

Водночас, належних доказів на підтверження у повному обсязі своїх доводів, викладених у відзиві, відповідач суду не надав.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників справи суд з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги із зазначених позивачем підстав підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2.440,56 грн, з урахуванням того, що 98,37 % позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Змінити найменування відповідача з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» на Приватне акціонерне товариство «Камет-Сталь».

Позовні вимоги Приватного багатопрофільного підприємства "ЕНЕРГО-ІМПЕКС" до Приватного акціонерного товариства «Камет-Сталь» про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Камет-Сталь» (Україна, 51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, будинок 18б; ідентифікаційний код 05393085) на користь Приватного багатопрофільного підприємства "ЕНЕРГО-ІМПЕКС" (49127, м. Дніпро, вул. 20 років Перемоги, буд. 30Д; ідентифікаційний код 13419447) 13.344,59 грн (тринадцять тисяч триста сорок чотири грн 59 коп) основної заборгованості; 0,26 грн (26 коп) пені; 77,87 грн (сімдесят сім грн 87 коп) трьох процентів річних; 173,48 грн (сто сімдесят три грн 48 коп) інфляційних втрат, 2.440,56 грн (дві тисячі чотириста сорок грн 56 коп) судового збору.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 0,41 грн основної заборгованості, 0,12 грн пені, 35,11 грн трьох процентів річних, 189,91 грн інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк