ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2022 р. Справа №914/90/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області за № 414 від 26.04.22

на рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2022, суддя Король М.Р., м. Львів

за позовом Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОГАЗ ЗБУТ»

про стягнення 18 823,20 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2022 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про стягнення 18 823,20 грн., мотивуючи тим, що угода від 08.01.2020 за номером 08/01 між сторонами укладена на публічних торгах на постачання природного газу для непобутових споживачів, де вартість товару склала за 1 тис. куб.м. 4 875 грн., окрім того компенсація вартості доступу до потужності складає 188.63 грн., а всього ціна договору складає 5 850 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає безпідставним збільшення додатковою угодою №1 від 24.12.2020 ціни природного газу з 01.12.2020 по 31.12.2020 до 7 620,00 грн., що підтверджено результатами проведеного моніторингу Західним офісом Держаудитслужби від 25.08.2021.

Позовні вимоги обґрунтовує порушенням вимог ч.2 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», ст.653 ЦК України, ст.193 ГК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.04.2022 у справі №914/90/22 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем не подано належних доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування, а саме платіжних доручень, які стверджують здійснену проплату і на які покликається позивач. Матеріали справи не містять доказів визнання договору чи додаткових угод недійсними. Відтак, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість стверджувати, що в даному випадку грошові кошти є надлишково сплаченими. У зв`язку із чим, покликання позивача на факт набуття спірних коштів відповідачем без достатньої правової підстави є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та його ж твердженнями.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі селищна рада Львівського району Львівської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача повністю, в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що судом порушено вимоги норм процесуального права, а саме ч.8,ч.9 ст.165 ГПК України, що позбавило його можливості подати відповідь на відзив.

Окрім того, при прийнятті відзиву на позовну заяву, судом не враховано про відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали відповідачу подати відзив у встановлений судом строк.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом зазначено про відсутність доказів, платіжних доручень, які підтверджують здійснену проплату однак, на думку скаржника, суми проведених оплат відповідачем не заперечуються як і не заперечується збільшення ціни з моменту укладення угоди на публічних торгах.

Західним офісом Держаудитслужби здійснено моніторинг закупівлі природного газу, яким встановлене безпідставне збільшення ціни газу з 01.12.2000 по 31.12.2020.

Вважає, що внаслідок безпідставного збільшення ціни за 1 тис. м. куб. за газ додатковою угодою №1 від 21.12.2020 та додатковою угодою №3 від 16.01.2021, внесено зміни в договір 08/01, що призвело до зайвих витрат коштів місцевого бюджету на суму 18823.20 грн.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача на апеляційну скаргу не надходили.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що викладені підстави позову не відповідають дійсним обставинам по справі, покликається на цінові довідки Харківської промислової палати, які підтверджують коливання цін на газ в бік збільшення, проте сумарно ціна на газ для позивача не перевищила 10% від ціни договору, що укладався в результаті публічних торгів.

Відповідач зазначає, що висновок моніторингу не відображає реальних обставин укладення додаткових угод, а збільшення ціни за одиницю товару відбулось пропорційно збільшенню ціни товару на ринку та з дотриманням приписів п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що 08.01.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «Благогаз Збут» (надалі - відповідач) та Щирецька селищна рада (надалі - позивач) підписали договір №08/01 про постачання природного газу, (надалі - договір) за результатами електронного аукціону, який відбувся згідно Закону України «Про публічні закупівлі».

Між сторонами підписано додаткові угоди № 1 від 24.12.2020, №2 від 28.12.2020, №3 від 16.01.2021 та №4 від 18.01.2021р., №5 від 15.02.2021р. (надалі за текстом - «додаткові угоди»), згідно з якими підвищено вартість природного газу за 1 тис. м. куб. Додаткові угоди про збільшення ціни на газ підписні на основі довідок Харківської торгово-промислової палати, які засвідчили факт коливання ціни товару (природного газу) на ринку в сторону збільшення.

За укладеним між сторонами договором від 08.01.20 в розділі Ш, де зазначається ціна постачання природного газу, а також, що позивач як споживач ознайомлений, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватися, про що сторони укладатимуть відповідні додаткові угоди.

За п.2 цього ж розділу вказано, що ціна за 1 тис. куб. м. без врахування податку на додану вартість становить 4 875 гривень, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужностей становить 188,63 грн., ПДВ складає 975 грн., а всього ціна за товар становить 5 850 грн.

Строк дії цього договору до 31 грудня 2020 року.

Позивач вважає безпідставним збільшення додатковою угодою №1 від 24.12.2020 ціни природного газу з 01.12.2020 по 31.12.2020 до 7 620,00 грн.

У підтвердження цієї позиції покликається на результати проведеного моніторингу Західним офісом Держаудитслужби, що кошти в розмірі 18823, 20 грн.- це ті, що зайво перераховані відповідачу і відповідно підлягають поверненню на його рахунок.

Проведення розрахунків за цими додатковими угодами сторонами не оспорюється, а тому апеляційний суд вважає, що ці обставини не підлягають додатковому підтвердженню.

За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.

Втім, позовна вимога про стягнення коштів з відповідача, може бути розглянута судом як вимога про застосування правових наслідків недійсності нікчемного правочину. Для з`ясування наявності підстав для стягнення коштів з відповідача, суд має визначити, чи є оскаржувані додаткові угоди нікчемними.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма (ч.4 ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі") застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Перемога в тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення кількох додаткових угод допускається при умові зростання ціни на ринку та збільшення ціни не більше як на 10% протягом дії договору, а саме строк дії договору від 08.01.2020, з першої поставки до 31.12.2020 року.

За наявними письмовими доказами по справі, а саме цінових довідок, складених Харківською торгово-промисловою палатою від 30.10.20 року (а.с.16), де предметом дослідження були ціни на газ, опубліковані на офіційному сайті ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогазтрейдінг», зазначено, що зміна ціни між ресурсом жовтня 2020 станом на 08.10.2020 та ресурсом листопада 2020 станом на 26.10.2020, зазнали коливань, в сторону збільшення -8,73%; від 23.10.2020 (а.с.57) зміна ціни між ресурсом грудня 2019 станом на 23.12.2019 та ресурсом жовтня 2020 станом на 28.09.2020 зазнали коливань, в сторону збільшення на 14,33%. від 04.11.2020(а.с.56) зміна ціни між ресурсом жовтня 2020, станом на 28.09.2020 та ресурсом жовтня станом на 08.10.2020 зазнали коливань, в сторону збільшення та склала 10,61% ; від 17.12.2020 зміна ціни між ресурсом жовтня 2020, станом на 23.10.2020 та ресурсом грудня 2020 станом на 16.12.2020 зазнали коливань, в сторону збільшення - 12,58%.

За наслідками укладення додаткових угод, початкову ціну Договору від 08.01.2020 сторони збільшили лише на 2.7%, що не призвело до зниження обсягів закупівлі. Так, укладеними додатковими угодами між сторонами: №1 від 26.10.2020 (а.с.51), №2 від 05.11.2020(а.с.53); №1 від 24.12.2020 (а.с.54) вбачається, що кожен раз ціна на газ порівняно з ціню за основним договором, була збільшена на 0,9%, що дає підставу зробити висновок про дотримання сторонами вимог вищенаведеного закону, про встановлення в цих випадках межі, не більше 10 відсотків від ціни основної угоди, що укладалася в результаті публічних торгів.

Надаючи оцінку укладеним додатковим угодам, апеляційним судом встановлено, що вони відповідають вимогам ч.4 ст.36 ,ст. 37 Закону "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) .

Враховуючи зазначене, відсутні підстави стверджувати, що відповідач допустив зловживання своїм правом на зміну умов договору, а звідси і безпідставність позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Вищенаведені докази спростовують висновки, викладені в довідці за результатами проведеного моніторингу Західним офісом Держаудитслужби, про безпідставне збільшення додатковою угодою №1 від 24.12.2020 ціни природного газу з 01.12.2020 по 31.12.2020 до 7 620,00 грн., а тому правильно не прийняті до уваги судом першої інстанції.

Окрім того, щодо кваліфікації правовідносин, що склалися між сторонами, які є договірними, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, при умові, що не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК "Купівля-продаж" і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована ст. 1212 цього Кодексу, про що правильний висновок зробив суд першої інстанції.

Щодо доводів апелянта в частині порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального права про безпідставне долучення судом відзиву відповідача на позовну заяву, то апеляційним судом встановлено, що 30.03.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який містить клопотання про поновлення строку на подання такого, вказаний відзив зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№6987/22. Місцевим судом на підставі статті 119 ГПК України задоволено клопотання (вх.№6987 від 30.03.2022) відповідача, поновлено строк на подання відзиву та долучено відзив (вх.№6987 від 30.03.2022р.) до матеріалів справи. З цих підстав порушення вимог норм процесуального права не встановлена, а тому доводи апеляційної скарги і в цій частині є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області від 26.04.22 не спростовує правильних висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, відповідно апеляційну скаргу без задоволення.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ст.236 ГПК України).

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги та залишенням без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на позивача витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн.

Керуючись ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області за № 414 від 26.04.2022 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2022 у справі № 914/90/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на апелянта.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий-суддя С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець