РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2022Справа № 910/3106/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В, м. Київ, 04112; ідентифікаційний код 20033533)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 20080515)

про стягнення 16 215, 60 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі за текстом - ПрАТ «СК «Уніка», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі за текстом - ПрАТ «СК «Еталон», відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в порядку суброгації за полісом № АР/1539371 в розмірі 16 215, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_1 (далі за текстом - страхувальник) укладено сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005116/4605/0000157 від 06.04.2021 (далі за текстом - електронний договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО»), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

21.08.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ 21112», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «СК «Еталон» згідно полісу № АР001539371.

У результаті даної ДТП пошкоджено застрахований позивачем транспортний засіб «KIA Sportage» державний номер НОМЕР_1

Відповідно до постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.09.2021 у справі про адміністративне правопорушення № 937/8070/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП, у зв`язку з чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на пошкодження в результаті ДТП транспортного засобу «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_1 , позивачем на виконання умов договору добровільного страхування на підставі складених страхових актів здійснено виплату суми страхового відшкодування в загальному розмірі 18 815,60 грн. у зв`язку з чим до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах виплаченої суми страхового відшкодування, як до особи відповідальної за заподіяну шкоду на підставі статті 993 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) та статті 27 Закону України «Про страхування».

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 грн.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд вказує, що ухвала суду від 20.04.2022 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 023 та як вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу суду від 20.04.2020 вручено представнику відповідача 03.05.2022 за довіреністю.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали суду від 20.04.2022 запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву із врахуванням вимог статті 165 ГПК України,проте відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

06.04.2021 між ПрАТ «СК «Уніка» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» у вигляді, сертифікату добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО»

№ 005116/4605/0000157 від 06.04.2021, відповідно до умов якого страховик взяв на себе зобов`язання щодо страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням - «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

21.08.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ 21112», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «СК «Еталон» згідно полісу № АР001539371.

У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований позивачем транспортний засіб «KIA Sportage» державний номер НОМЕР_1 .

Страхувальник ОСОБА_1 повідомив позивача про ДТП та звернувся до позивача із заявою № 00453046 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 005116/4605/0000157, в якій зазначив необхідність здійснення виплати страхової суми на рахунок СТО.

Відповідно до постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.09.2021 у справі про адміністративне правопорушення № 937/8070/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП, у зв`язку з чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно звіту ТОВ «СЗУ України» про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих транспортному засобу «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ склала 26 702,85 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу: 0, 5437.

Згідно наявної в матеріалах справи ремонтної калькуляції № 00453046 від 21.08.2021 вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 37 244, 01 грн

Як вбачається із рахунку - фактури ФОП Телесай А.В. № ЧП00000336 від 29.09.2021 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в загальному склала 14 290, 20 грн.

Згідно страхового акту № 00453046 від 07.10.2021 позивачем визначено суму страхового відшкодування в розмірі 14 290, 20 грн., яку згідно платіжного доручення № 251013 від 07.10.2021 сплачено на користь ФОП Телесай А.В.

В подальшому, позивачем на підставі заяви страхувальника від 22.11.2021 та рахунку - фактури ФОП Телесай № ЧП00000410 від 26.11.2021 перераховано суму страхового відшкодування та на підставі страхового акту № 00453046/ДОП від 07.12.2021 додатково виплачено страхового відшкодування в розмірі 4 525, 40 грн на рахунок ФОП Телесай А.В. згідно платіжного доручення № 264776 від 08.12.2021.

Позивач в порядку досудового врегулювання спору звертався до відповідача із претензією № 31134 від 21.08.2021 щодо здійснення виплати суми страхового відшкодування, однак станом на дату звернення до суду з даним позовом відповідачем не вчинено жодних дій щодо відшкодування.

У якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 21.05.2019; копія договору № 1/20ю від 31.12.2020 про надання правової допомоги; копія додаткової угоди № 1 до договору № 1/20ю від 31.12.2020 про надання правової допомоги; копія довіреності № 1 від 03.01.2022; копія ордеру серії КС № 138682 від 16.09.2021; копія додатку № 1 до договору № 1/20ю від 31.12.2020 про надання правової допомоги, яким закріплено фіксовану суму гонорару адвоката в розмірі 6 000, 00 грн; копія акту надання послуг № 16 від 07.02.2022 на суму 6 000, 00 грн; копія рахунку № 16 від 07.02.2022 на суму 6 000, 00 грн та копія платіжного доручення № 3169 від 14.02.2022 на суму 6 000, 00 грн.

У наданому позивачем розрахунку витрат на правову допомогу зазначено, що вартість надання правової (правничої) допомоги в суді першої інстанції становить 6 000, 00 грн.

Суд вказує, що наданий позивачем акт надання послуг № 16 від 07.02.2022 на суму 6 000, 00 грн підписаний сторонами та скріплений відповідними печатками товариств, що відповідно підтверджує факт надання адвокатом послуг позивачу без зауважень та претензій, у зв`язку з чим такі послуги були оплачені позивачем згідно платіжного доручення № 3169 від 14.02.2022.

Заперечення відповідача по суті заявлених позовних вимог та стосовно заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу матеріали справи не містять.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вина водія автомобіля «ВАЗ 21112», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.09.2021 у справі № 937/8070/21.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України Про обов`язкове страхування страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АР/001539371 в розмірі 16 215, 60 грн (враховуючи встановлений ліміт за майнову шкоду - 130 000, 00 грн та розмір франшизи - 2 600,00 грн) у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 18 815, 60 грн згідно платіжних доручень № 264776 від 08.12.2021 та № 251013 від 07.10.2021.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

При тому суд вказує, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі за текстом - Методика).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003

№ 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Водночас як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу

НОМЕР_3 строк експлуатації пошкодженого автомобіля «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_1 станом на дату ДТП перевищував 8 років, а тому при проведенні розрахунку суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача суд вважає за необхідне застосувати коефіцієнт фізичного зносу 0,5437, який зазначено у звіті ТОВ «СЗУ Україна» № 14744 від 30.09.2021 та яким зазначається позивачем у позовній заяві.

Як вбачається із наданих позивачем страхових актів № 00453046 від 07.10.2021 та

№ 00453046/ДОП від 07.12.2021 страховиком при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування не застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0, 5437 до вартості нових складників в розмірі - 1 462, 00 грн.

Відповідно до пункту 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003

№ 142/5/2092 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою: Сврз = Ср + См + Сс * (1-Ез), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість матеріалів, Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17 та у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо заявлених позивачем вимог, суд здійснивши розрахунки суми страхового відшкодування із врахуванням положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме із застосування коефіцієнта фізичного зносу, дійшов висновку, що сума страхового відшкодування, яка має стягуватися з відповідача становить 15 420, 71 грн. (Сврз = 17 353, 60 + 1 462, 00 * (1-0,5437) = 18 020, 71 - 2 600, 00 (франшизи)).

Що стосується питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи надані позивачем докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи відсутність заперечень відповідача в цій частині, суд дійшов висновку, що такі витрати відповідають критерію розумності, є співрозмірними із ціною позову та ступенем складності справи, та є такими, що фактично понесені стороною.

Частинами 1-2 сттатті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на виплату позивачем суми страхового відшкодування та перехід до позивача права вимоги, а також враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо заявлених позивачем вимог, суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 15 420, 71 грн.

Що стосується судових витрат, суд дійшов висновку, що відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 20080515) на користь

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В, м. Київ, 04112; ідентифікаційний код 20033533) суму страхового відшкодування -15 420 (п`ятнадцять тисяч чотириста двадцять) грн 71 коп, судовий збір - 2 359 (дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн. 38 коп та витрати на професійну правничу допомогу - 5 705 (п`ять тисяч сімсот п`ять) грн 87 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 20.06.2022

Суддя Антон ПУКАС