УХВАЛА

09 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/8074/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Студенець В. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Приходько І. В.

від 24.11.2021 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Андрієнко В.В., Буравльов С. І., Шапран В. В.

від 21.02.2022

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"

про стягнення 6 225,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про стягнення збору за зберігання вантажів у розмірі 6 225,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 у справі № 910/8074/21 позовні вимоги задоволено: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" на користь Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" збір за зберігання вантажів у розмірі 6 225,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір збору за зберігання вантажу у вагонах на місцях загального користування є доведеним.

Постановою від 21.02.2022 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 у справі № 910/8074/21.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" не спростовувало факт правомірності та обґрунтованості нарахування Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" збору за зберігання вантажу поза межами термінів безоплатного зберігання відповідно до пункту 2.1. Збірника тарифів.

16 травня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 910/8074/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 6 225,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на дату подання позовної заяви - 227 000,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 910/8074/21 є малозначною.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, законодавець надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

У пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Однак касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас в касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" звертає увагу Суду, що на розгляді в судах різних інстанцій перебувають справи за участю тих самих сторін щодо застосування пункту 9 Правил зберігання вантажів, в яких прийнято протилежні рішення. Проте ретельно ознайомившись із судовими рішеннями у зазначених скаржником справах, Суд не бере до уваги такі доводи, оскільки судові рішення, на які посилається Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД", ухвалені хоча і між тими самими учасниками, проте за наявністю різних обставин справи.

Верховний Суд вважає за доцільне зауважити, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи та належного обґрунтування виключних випадків визначених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що скаржник не навів обґрунтованих доводів наявності виключних випадків для касаційного перегляду малозначної справи, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/8074/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді І. Д. Кондратова

В. І. Студенець