ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2022 р. м. Київ Справа№ 910/3815/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

при секретарі судового засідання Рибчич А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Деруга Н.О., Каленська М.А.,

від відповідача: Делявська Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Аграрний фонд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 (повне судове рішення складено 03.11.2021)

у справі №910/3815/21 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд»

до Аграрного фонду

про стягнення 5 150 256,90 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Аграрний фонд» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Аграрного фонду (далі по тексту - відповідач) про стягнення 5 150 256,90 грн заборгованості за відповідальне зберігання цукру-піску згідно Договору оренди нежитлового приміщення від 09.02.2016 №1(АФ)-02/16, Договору про надання послуг від 09.02.2016 №1(АФ)/16, Договору про надання послуг з охорони громадського порядку на об`єкті від 04.04.2016 №24-01/16, Договору про надання послуг з охорони на об`єкті від 01.07.2016 №01/07/2016 та стягнення 77 253,85 грн судового збору.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ним прийнято на відповідальне зберігання цукор-пісок, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000016 (№0000588) та належав відповідачу на праві власності. З метою забезпечення схоронності цукру-піску позивачем укладено наступні договори: з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоімплекс» Договір оренди нежитлового приміщення від 09.02.2016 №1(АФ)-02/16 та додатки до нього; з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» Договір про надання послуг від 09.02.2016 №1(АФ)/16 та додатки до нього; з Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» Договір про надання послуг з охорони громадського порядку на об`єкті від 04.04.2016 №24-01/16 та додатки до нього; з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тарантул» Договір про надання послуг з охорони на об`єкті від 01.07.2016 №01/07/2016 та додатки до нього.

За вищевказаними Договорами позивачем за період з січня 2019 по 05 серпня 2019 понесено витрати за спірну суму, які мають бути сплачені відповідачем, як власником майна за його належне утримання позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обов`язок забезпечити схоронність речового доказу (цукру-піску) у позивача виник в рамках кримінального провадження, що і підтверджується протоколами передачі речових доказів та листами позивача від 17.06.2016 №07-05/1377 та від 17.06.2016 №07-05/1378, а витрати на зберігання такого майна підприємству відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної Прокуратури України, Міністерства Внутрішніх Справ України, Державної податкової адміністрація України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.10.2010 № 51/401/649/471/23/125, покриваються за рахунок держави.

Договори з підприємствами, що надали послуги оренди, обслуговування, охорони на об`єкті та охорони громадського порядку на об`єкті, укладені позивачем на свій розсуд без відома та погодження таких зобов`язань з відповідачем.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Аграрний фонд» (далі по тексту - апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги лист Генеральної прокуратури України від 28.04.2017 №17/1/4-28229-16, в якому повідомлено позивача про те, що переданий йому на відповідальне зберігання речовий доказ у кримінальному провадженні (цукор-пісок) належний відповідачу є відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України» об`єктом державного цінового регулювання, який є складовою державного інтервенційного фонду. У Державному бюджеті України передбачено фінансування витрат ДСБУ Аграрний фонд пов`язаних з комплексом заходів із зберігання, перевезенням, переробкою та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду. Фінансування витрат пов`язаних з комплексом заходів зі зберігання, перевезенням, переробкою та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду, незалежно від перебування їх у якості речового доказу у кримінальному провадженні, передбачено з державного бюджету та здійснюється безпосередньо розпорядником бюджетних коштів - ДСБУ Аграрний фонд.

Крім того, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не було надано належної оцінки судовим рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/12029/17, від 03.09.2018 у справі №910/9645/18 та від 24.06.2019 у справі №910/5940/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ДСБУ Аграрного фонду про стягнення заборгованості за спірними у даній справі Договорами за інші періоди. Вказаними судовими рішеннями позови позивача були задоволені у повному обсязі, отже, встановлені у судових рішеннях Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/12029/17, від 03.09.2018 у справі №910/9645/18 та від 24.06.2019 у справі №910/5940/19 обставини мають преюдиціальне значення для справи №910/3815/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Аграрний фонд» у справі №910/3815/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)) судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3815/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21.

17.01.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3815/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Аграрний фонд» у справі №910/3815/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)) судді: Демидова А.М., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 задоволено клопотання Акціонерного товариства «Аграрний фонд» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 18.02.2022. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.03.2022 об 12 год. 10 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21.

17.02.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за яким відповідач просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що 17.03.2016 постановою старшого слідчого Генеральної прокуратури України Кислого В.В. про визнання речовими доказами та передачу їх на відповідальне зберігання, цукор-пісок, який належить Аграрному фонду та виявлений на складах ТОВ «ВКФ «АМОС» за адресою: м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, визнано речовим доказом і передано на відповідальне зберігання позивачу, якому належить забезпечити його переміщення до складів, які ним орендуються за адресою: вул. Привокзальна, 21, м. Бориспіль.

У державному бюджеті щороку передбачені видатки Аграрного фонду на витрати, пов`язані з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду, механізм використання яких передбачено у Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на витрати, пов`язані з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2010 №502 (далі по тексту - Постанова №502), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Норми відшкодування витрат, пов`язаних з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання затверджені Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.05.2011 №213 (далі - Наказ №213), який зареєстровано в Мінюсті 23.06.2011 за №761/19500, із змінами внесеними згідно з Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №115 від 12.03.2012, за зберігання цукру-піску (бурякового), що є об`єктом державного цінового регулювання, встановлено як максимальні у розмірі 12,50 грн за тонну на місяць з урахуванням ПДВ.

За Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» за бюджетною програмою «витрати Аграрного фонду, пов`язані з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду» на оплату послуг (крім комунальних) передбачено 53 млн. грн, з яких на зберігання об`єктів державного цінового регулювання виділено 14 975,3 тис. грн, у тому числі 4 452,0 тис. грн на зберігання цукру-піску.

Кошторис Аграрного фонду на 2019 рік затверджено Заступником Міністра аграрної політики та продовольства України 22.01.2019 та у зв`язку зі зміною назви 04.12.2019 виконуючим обов`язки державного секретаря Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства.

Згідно з розрахунком, який обґрунтовує показники видатків бюджету та є невід`ємною частиною кошторису, за орієнтованим розрахунком до кошторису бюджетної програми «витрати Аграрного фонду, пов`язані з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду» на 2019 рік річна вартість витрат Аграрного фонду на зберігання цукру-піску розрахована у кількості 4 452,0 тис. грн, виходячи з середньомісячної кількості цукру-піску в кількості 29,7 тис. тонн за тарифом 12,50 грн/тонна на місяць, встановленим Наказом №213.

Заявлені позивачем витрати на зберігання протягом семи місяців 2019 року 6 344,950 тонн цукру (21% від загальної кількості всього цукру Аграрного фонду) в дев`ять разів більше, ніж заплановано у державному бюджеті на зберігання такого об`єму цукру і значно перевищує видатки державного бюджету на весь 2019 рік на оплату послуг зберігання всього цукру-піску (29,7 тис. тонн) Аграрного фонду.

Як вказує відповідач, позивач для забезпечення зберігання речового доказу (цукру-піску) на свій розсуд без погодження з Аграрним фондом визначив перелік необхідних послуг та їх обсяг (оренда складу, обслуговування складського приміщення в тому числі охорона, охорона громадського порядку двома охоронними фірмами), обрав підприємства, які надаватимуть такі послуги, уклав з ними договори, приймав надані послуги та здійснював розрахунки.

Крім того, укладення Аграрним фондом договорів у спрощений спосіб і взяття бюджетних зобов`язань без їх реєстрації в Державній казначейській службі України чинним законодавством не передбачено, оскільки закупівля послуг, пов`язаних з комплексом заходів зі зберігання та перевезення об`єктів державного цінового регулювання здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» за процедурою проведення тендера і укладенням з переможцями торгів відповідних договорів.

Водночас заявлений позивачем період повернення витрат, а саме з січня 2019 по 05 серпня 2019, не відповідає дійсності, оскільки з 29.07.2019 власником цукру-піску стало ТОВ «Агрофонд-зерно», засновником якого є позивач, за результатами проведених електронних торгів з виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2019 у справі №757/35425/19-к.

Стосовно рішень Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/12029/17, від 03.09.2018 у справі №910/9645/18 та від 24.06.2019 у справі №910/5940/19, то як зазначає відповідач, він не мав змоги оскаржити вказані рішення в апеляційному порядку через відсутність достатнього фінансування установи з державного бюджету на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а передбачене ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) звільнення від доказування не має абсолютного характеру.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан в Україні, строк дії якого продовжено Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022 та №341/2022 від 17.05.2022.

Наказом Північного апеляційного господарського суду №1 від 03.03.2022 тимчасово до усунення обставин, що зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Наказом Північного апеляційного господарського суду №11 від 31.03.2022 відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

У період з 04.04.2022 по 08.04.2022 та 11.04.2022 по 15.04.2022 головуюча суддя (суддя-доповідач) Владимиренко С.В. перебувала у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2022 справу №910/3815/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Аграрний фонду» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 призначено до розгляду на 07.06.2022 на 13:00.

Представники позивача у судовому засіданні 07.06.2022 підтримали вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.06.2022 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 залишити без змін.

Розглянувши вимоги та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як зазначає позивач у позові, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2013 №364 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» було утворено Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» ().

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 №698 «Про затвердження Статуту Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» було затверджено Статут Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», чинний на момент виникнення спірних правовідносин, за яким засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України, єдиним акціонером Товариства є держава в особі Мінагрополітики.

Згідно з Положенням про Аграрний фонд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2005 №543, було утворено Державну спеціалізовану бюджетну установу Аграрний фонд (). Аграрний фонд є державною спеціалізованою бюджетною установою, уповноваженою реалізувати цінову політику в агропромисловому секторі економіки. Фонд належить до сфери управління Мінагрополітики, є підзвітним і підконтрольним йому.

Таким чином, позивач - Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» та відповідач - Державна спеціалізована бюджетна установа Аграрний фонд є різними юридичними особами, які на момент виникнення спірних правовідносин, належали до сфери управління Мінагрополітики.

Листом від 30.12.2015 №40-07/1372 відповідач звернувся до позивача з проханням розглянути питання на зберігання цукру-піску, який визнаний в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000016 та знаходиться у складських приміщеннях, розташованих за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, та проведення, спільно з представникам Аграрного фонду, його інвентаризації. (т.1, а.с. 169-70).

Листом від 31.12.2015 №01-3436 позивач погодив передачу йому на зберігання цукру-піску, що належить відповідачу та знаходиться на складі за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22 за умови, що відповідно до вимог чинного законодавства, понесені ним витрати на утримання майна, зокрема його переміщення, охорону, страхування та зберігання будуть відшкодовані власником цього майна, а саме ДСБУ «Аграрний фонд». (т.1, а.с. 171-172).

Постановою Старшого слідчого Генеральної прокуратури від 17.03.2016 визнано речовим доказом цукор-пісок, який належить ДСБУ «Аграрний фонд», та виявлений на складах ТОВ «ВКФ «Амос» за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22 та постановлено передати його на відповідальне зберігання ПАТ «Аграрний фонд», якому забезпечити його переміщення до складів, які орендуються ПАТ «Аграрний фонд» за адресою: вул. Привокзальна, 21, м. Бориспіль, Київська область. (т.1, а.с. 165-166).

Як вказує позивач з метою схоронності цукру-піску, який належав на праві власності Аграрному фонду, позивачем укладено наступні договори.

09.02.2016 між позивачем (Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» (Орендодавець) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №1(АФ)-02/16 (далі по тексту - Договір №1(АФ)-02/16), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування складські приміщення загальною площею 2 918,8 кв.м. (дві тисячі дев`ятсот вісімнадцять цілих вісім десятих метра квадратних, а саме: склад №9 (секція 9Б), що розташовані з адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21 (далі - Об`єкт оренди). (т.1, а.с. 10-14).

Згідно п. 2.1 Договору №1(АФ)-02/16 Об`єкт оренди може використовуватись Орендарем виключно як складські приміщення з метою здійснення підприємницької діяльності.

Цей Договір вступає у дію з моменту підписання його сторонами і діє до 31 липня 2016 року (п. 4.1 Договору №1(АФ)-02/16).

Розмір орендної плати за перший місяць оренди зазначається у Додатку №1 до цього Договору - Розрахунок орендної плати, який є невід`ємною частиною цього Договору. Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату у вигляді попередньої оплати, щомісяця до 5(п`ятого) числа поточного місяця за поточний місяць шляхом перерахування коштів на рахунок Орендодавця в національній валюті України - гривні. Орендодавець не пізніше 5(п`ятого) числа поточного місяця надає Орендареві 2 (два) примірники Акту наданих послуг за минулий місяць, які Орендар має підписати та передати один примірник Орендодавцю. Вартість комунальних витрат (електроенергія, теплова енергія, водопостачання/водовідведення тощо) не входить до орендної плати). (п.п. 5.1, 5.3, 5.5 Договору №1(АФ)-02/16).

У «Розрахунку плати за оренду» Додаток №1 до Договору №1(АФ)-02/16 розмір плати за оренду за один календарний місяць користування становить 160 534,00 (сто шістдесят тисяч п`ятсот тридцять чотири гривні), з урахуванням ПДВ. (т.1, а.с. 15).

По Акту приймання-передачі від 09.02.2016 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування Об`єкт оренди. (т.1, а.с. 16).

Додатковими угодами №1 від 28.07.2016, №2 від 27.09.2016, №3 від 31.10.2016, №4 від 26.12.2016, №5 від 31.03.2017, №6 від 28.04.2017, №7 від 21.08.2017, №8 від 26.12.2017, №9 від 27.06.2018, №10 від 22.12.2018 сторони за Договором продовжили строк дії Договору №1(АФ)-02/16 до 31 грудня 2019. (т.1, а.с. 18-27).

Крім того, Додатковими угодами №7 від 21.08.2017, №10 від 22.12.2018 сторони за Договором змінили розмір плати за один календарний місяць користування Об`єктом оренди - 204 316,00 грн. (т.1, а.с. 24, 27).

Додатковою угодою № 11 від 06.08.2019 сторони за Договором дійшли згоди розірвати Договір №1(АФ)-02/16. (т.1, а.с. 28-29).

За період з січня 2019 по 05 серпня 2019 позивачем сплачено Орендодавцю 1 463 166,19 грн, що підтверджується банківськими виписками від 23.01.2019, від 11.02.2019, від 12.03.2019, від 17.04.2019, від 30.05.2019, від 13.06.2019, від 26.07.2019, від 31.08.2019. (т.1, а.с. 32, 35, 38, 41, 44, 47, 50, 52).

09.02.2016 між позивачем (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» (Виконавець) укладено Договір №1(АФ)/16 про надання послуг (далі по тексту - Договір №1(АФ)/16), за умовами якого Виконавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, надавати, а Замовник зобов`язується здійснювати оплату (відшкодувати вартість) послуг, які пов`язані з обслуговуванням, експлуатацією та ремонтом складських приміщень, Орендарем яких є Замовник, площею 2 918,8 кв.м. (дві тисячі дев`ятсот вісімнадцять цілих вісім десятих метра квадратних, а саме: склад №9 (секція 9Б), що розташовані з адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21 (далі - Приміщення), а також послуг утримання прилеглої території, а Замовник зобов`язується відшкодовувати (оплачувати) витрати Виконавця, пов`язані з наданням зазначених послуг, згідно переліку, визначеного даним Договором. (т.1, а.с. 53-56).

Пунктом 1.2 Договору №1(АФ)/16 визначено, що до складу послуг включається: обслуговування та підтримка електропостачання; обслуговування та підтримка сантехнічного обладнання та системи опалення; прибирання території, прилеглої до складу; охорона території. Детальна інформація щодо послуг зазначених в п.п. 1.2.1 п. 1.2 Договору встановлюється у Додатку №3 до цього Договору.

Згідно п. 1.2.2. Договору №1(АФ)/16 проведення ремонтних робіт (відновлення справності або роботоздатності, заміна або відновлення окремих частин та ін.) у разі пошкодження приміщення та інженерних систем з вини (необережності) Замовника (окремий платіж за конкретно надані послуги). Для виконання даних робіт представником Замовника оформлюється Заявка. Детальна інформація щодо робіт, зазначених в п.п. 1.2.2 п. 1.2 Договору (детальний перелік, строки надання), визначається Сторонами у відповідній Заявці.

Надання послуг щодо забезпечення (організація забезпечення) Приміщень електроенергією, теплопостачанням, водопостачанням, водовідведенням, вивезенням сміття здійснюється відповідно до чинного законодавства. Відшкодування вартості таких послуг здійснюється згідно тарифів постачальників (спеціалізованих підприємств: «Київоблгаз», «Київобленерего», «Бориспільводоканал» тощо). Детальна інформація щодо послуг, зазначених в п. 1.2.3 п. 1.2 Договору встановлюється у Додатку №4 до цього Договору) (п. 1.2.3 Договору №1(АФ)/16).

Умовами розділу 3 Договору №1(АФ)/16 сторони за Договором погодили оплату послуг і порядок їх приймання. Вартість послуг, передбачених п.п. 1.2.1 п. 1.2 цього Договору визначається до моменту підписання цього Договору та визначається в Додатку до цього Договору - «Розрахунок плати за послуги, визначені п.п. 1.2.1 п. 1.2 Договору», який є невід`ємною частиною цього Договору. Вартість послуг, передбачених п.п. 1.2.3 п. 1.2 цього Договору визначається на підставі рахунків (тарифів) постачальників (спеціалізованих підприємств: «Київоблгаз», «Київобленерго», «Бориспільводоканал» тощо). Замовник зобов`язується оплатити послуги протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Оплата товару здійснюється у гривнях, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця (п.п. 3.1-3.4 Договору №1(АФ)/16).

Згідно п. 6.1 Договору №1(АФ)/16 термін дії Договору по 31 липня 2016, проте у будь-якому випадку до припинення дії Договору оренди №1(АФ)-02/16.

Додатковими угодами №1 від 28.07.2016, №2 від27.09.2016, №3 від 31.10.2016, №4 від 26.12.2016, №5 від 31.03.2017, №6 від 28.04.2017, №7 від 21.08.2017, №8 від 26.12.2017, №10 від 27.06.2018, №11 від 22.12.2018 до Договору №1(АФ)/16 сторони за Договором змінювали п. 6.2 Договору щодо терміну дії Договору №1(АФ)/16, так згідно останньої Додаткової угоди сторони погодили викласти п. 6.2 Договору №1(АФ)/16 у новій редакції такого змісту: «термін дії цього Договору по « 31» грудня 2018 р., проте у будь-якому випадку до припинення дії Договору оренди нежитлового приміщення №1(АФ)-02/16 від 09 лютого 2016 року». (т.1, а.с. 61-68, 70).

Додатковими угодами №7 від 21.08.2017, №11 від 22.12.2018 сторони за Договором №1(АФ)/16 внесли зміни до Додатку №1 до Договору щодо вартості та послуг. (т.1, а.с. 67, 71).

Згідно Додаткової угоди №9 від 11.06.2018 до Договору №1(АФ)/16 вартість послуг відповідно до Заявки №1 від 11.06.2018 по очищенню та поточному ремонту частини складу на площі 1 000 кв.м в строк до 30.06.2018 складає 219 996,00 грн (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість грн 00 коп.) з урахуванням ПДВ. (т.1, а.с. 69).

За період з січня 2019 по 05 серпня 2019 позивачем, як Замовником, сплачено Виконавцю 132 488,85 грн, що підтверджується банківськими виписками від 06.02.2019, від 11.02.2019, від 12.03.2019, від 11.04.2019, від 30.05.2019, від 05.06.2019, від 11.07.2019, від 26.07.2019, від 31.08.2019. (т.1, а.с. 75, 78, 81, 84, 87, 90, 91, 95).

Додатковою угодою №12 від 06.08.2019 керуючись ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України, сторони дійшли згоди розірвати Договір №1(АФ)/16. (т.1, а.с. 72).

04.04.2016 позивач, як Замовник, уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпіас Груп» (Охорона) Договір №24-01/16 про надання послуг з охорони громадського порядку на об`єкті (далі - Договір №24-01/16), за умовами якого Охорона зобов`язується надати Замовнику послуги з охорони громадського порядку в загальній кількості 8-ми (восьми) осіб, з них на об`єкті, що знаходиться з адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22 в кількості 4 (чотирьох) осіб та на об`єкті з адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21 в кількості 4 (чотирьох) осіб (далі - разом Об`єкти) (т.1, а.с. 96-98).

Згідно п. 2.1 Договору №24-01/16 ціна послуг за цим Договором визначається у Протоколі визначення вартості послуг з охорони (Додаток 1 до Договору).

Пунктом 2.2 Договору №24-01/16 встановлено, що оплата послуг охорони здійснюється Замовником на умовах попередньої оплати протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури.

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 30.04.2016 року включно, але у будь-якому випадку до виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Договір пролонгується на календарний місяць, якщо жодна із Сторін не менше ніж за 5-ть (п`ять) календарних днів до закінчення строку чинності Договору письмово не заявить про його припинення. Кількість разів пролонгації Договору не обмежується. (п.п. 6.1, 6.2 Договору №24-01/16).

У Додатку №1 до Договору №24-01/16 сторонами досягнута домовленість, що договірна ціна послуг Охорони по Об`єктах, що розташовані за адресами: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22 та Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21 становить 42 грн 36 коп. (сорок дві грн 36 коп.) з ПДВ за кожну годину виконання заходів охорони одним працівником Охорони. (т.1, а.с. 99).

Додатковою угодою №1 від 28.04.2016 до Договору №24-01/16 сторони за Договором доповнили розділ 1 Договору пунктом 1.2 виклавши його у наступній редакції: « 1.2 на період з 00.00 год. 1 травня 2016 року по 00.00 год. 11 травня 2016 року Охорона зобов`язується додатково спрямувати 6 (шість) осіб для посилення охорони громадського порядку, з них на об`єкт, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22 в кількості 3 (трьох) осіб та на об`єкт за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21 в кількості 3 (трьох) осіб». (т.1, а.с. 101).

Додатковою угодою №2 від 01.08.2016 до Договору №24-01/16 сторонами за Договором досягнута домовленість, що договірна ціна послуг Охорони по Об`єктах, що розташовані за адресами: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22 та Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21 становить 70 грн 00 коп. (сімдесят гривень 00 коп.) з ПДВ за кожну годину виконання заходів охорони одним працівником Охорони». (т.1, а.с. 102).

За період з січня 2019 по 05 серпня 2019 позивачем, як Замовником, сплачено Охороні 2 196 480,00 грн, що підтверджується банківськими виписками від 10.01.2019, від 04.02.2019, від 04.03.2019, від 09.04.2019, від 10.04.2019, від 17.05.2019, від 04.06.2019, від 31.08.2019, від 30.07.2019. (т.1, а.с. 105, 108, 111, 114, 115, 118, 121, 124, 127).

01.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тарантул» (Охорона) та позивачем, як Замовником, укладено Договір №01/07/2016 про надання послуг з охорони об`єктів (далі - Договір №01/07/2016), за умовами якого Охорона зобов`язується надати Замовнику послуги з охорони у кількості 2 (двох) осіб на об`єкті нерухомості, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21 (далі - Об`єкт), яким Замовник користується на праві оренди. (т.1, а.с. 128-130).

Ціна послуг охорони на Об`єкті становить 52 (п`ятдесят дві) грн 00 коп. з ПДВ за кожну годину виконання заходів охорони 1 (одним) працівником охорони. Оплата послуг охорони Об`єкту здійснюється Замовником протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури. Рахунки-фактури складаються та спрямовуються Охороною Замовнику до 20-ого (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним (п.п. 2.1, 2.2 Договору №01/07/2016).

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2016 року включно, але у будь-якому випадку до виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Договір пролонгується на наступний рік, якщо жодна із Сторін не менше ніж за 15-ть (п`ятнадцять) календарних днів до закінчення строку чинності Договору письмово не заявить про його припинення. (п.п. 6.1, 6.2 Договору №01/07/2016).

Додатковою угодою №1 від 18.08.2016 до Договору №01/07/2016 сторони за Договором внесли зміни до п. 2.2 розділу 2, виклавши його у наступній редакції: «Оплата послуг охорони здійснюється Замовником протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури. Рахунки-фактури складаються та спрямовуються Охороною Замовнику до 20-ого (двадцятого) числа місяця, що передує звітному». (т.1, а.с. 132).

Додатковою угодою №2 від 31.03.2017 до Договору №01/07/2016 сторони за Договором внесли зміни до п 1.1 розділу 1 та виклали у такій редакції: «Охорона зобов`язується надати Замовнику послуги з охорони та забезпечення громадського порядку на прилеглій території об`єкта нерухомості (далі - послуги з охорони), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21 (далі - Об`єкт), шляхом щоденного виїзду мобільної групи швидкого реагування Охорони у складі не менш ніж 4 особи». (т.1, а.с. 133).

Також Додатковою угодою №2 від 31.03.2017 до Договору №01/07/2016 сторони за Договором виклали п. 1.2 розділу 1 Договору у такій редакції: «Послуги з охорони надаються Охороною щоденно шляхом спрямування мобільної групи швидкого реагування у складі не менш ніж 4 особи при отриманні повідомлення від Замовника за допомогою телефонного, поштового чи іншого зв`язку. Час прибуття та перебування мобільної групи швидкого реагування Охорони на прилеглій території Об`єкта встановлюються Замовником та доводяться до Охорони за допомогою телефонного, поштового чи іншого зв`язку» та п. 2.1 розділу 1 Договору у такій редакції: «ціна послуг з охорони та забезпечення громадського порядку на прилеглій території Об`єкта становить 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп., у томі числі ПДВ 416 (чотириста шістнадцять) грн 67 коп., за кожен виїзд мобільної групи швидкого реагування Охорони з перебуванням на Об`єкті не більш 2 годин».

Додатковою угодою №3 від 19.10.2018 до Договору №01/07/2016 сторони за Договором у зв`язку із зміною банківських реквізитів Охорони виклали розділ 8 Договору у новій редакції. (т.1, а.с. 134).

Додатковою угодою №4 від 01.03.2019 до Договору №01/07/2016 сторони за Договором виклали у наступній редакції п. 2.1 розділу 1 Договору: «ціна послуг з охорони та забезпечення громадського порядку на прилеглій території Об`єкта становить 3 124 (три тисячі сто двадцять чотири) грн 98 коп., у томі числі ПДВ 520 (п`ятсот двадцять) грн 83 коп., за кожен виїзд мобільної групи швидкого реагування Охорони з перебуванням на Об`єкті не більш 2 годин». (т.1, а.с. 135).

Додатковою угодою №5 від 30.07.2019 до Договору №01/07/2016 сторони за Договором дійшли домовленості розірвати Договір №01/07/2016 та вважати його розірваним з « 05» серпня 2019 року. (т.1, а.с. 136-137).

За період з січня 2019 по 05 серпня 2019 позивачем, як Замовником, сплачено Охороні 638 121,86 грн, що підтверджується банківськими виписками від 26.12.2018, від 06.02.2019, від 28.02.2019, від 10.04.2019, від 10.04.2019, від 05.06.2019, від 05.06.2019, від 15.07.2019, від 30.07.2019, від 09.08.2019. (т.1, а.с. 140, 143, 147, 148, 151, 154, 157, 160, 163, 164).

Таким чином, як стверджує позивач ним за період з січня 2019 по 05 серпня 2019 понесено витрати, пов`язані збереженням цукру-піску, який був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000211 та належав відповідачу на праві власності, а тому понесені позивачем витрати у розмірі 5 150 256,90 грн мають бути стягнуті судом з відповідача.

Листом від 15.03.2017 №11.2-08/3/480 позивач просив Генеральну прокуратуру України повідомити про можливість та строки відшкодування витрат, пов`язаних із відповідальним зберіганням цукру-піску, який належить ДСБУ Аграрний фонд. (т. 1, а.с. 173-175).

У відповідь на вказаний лист Генеральна прокуратура України листом від 28.04.2017 №17/1/4-2822-19 повідомила позивача про те, що фінансування витрат на зберігання, перевезення, переробку та експорт об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду, незалежно від перебування їх у якості речового доказу у кримінальному провадженні, передбачено з державного бюджету та здійснюється безпосередньо розпорядником державних коштів - ДСБУ Аграрний фонд. (т.1, а.с. 176-177).

Позивач звернувся до відповідача із вимогою від 05.02.2021 №7.4-05/3/255 про відшкодування витрат на суму 5 150 256,90 грн. (т.1, а.с. 178-182).

Листом від 16.02.2021 №40-07/65 відповідач повідомив позивача про те, що кошторис витрат ПАТ «Аграрний фонд» пов`язаний зі зберіганням речового доказу (цукру-піску) та первинні документи, які підтверджують понесені ПАТ «Аграрний фонд» витрати відповідального зберігання речового доказу (цукру-піску) мають бути залучені до матеріалів кримінального провадження №0000211. Питання відшкодування витрат зі збереження речового доказу в рамках кримінального провадження вирішується в межах компетенції слідчим або судом. (т.1, а.с. 186-191).

За приписами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 32 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Граничний розмір таких витрат не може перевищувати суми, обчисленої на підставі первинних документів, які підтверджують витрати.

Наказом Генеральної Прокуратури України, Міністерства Внутрішніх Справ України, Державної податкової адміністрація України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 затверджена «Інструкція про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» (далі по тексту - Інструкція про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах).

Відповідно до пункту 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави. Витрати на зберігання речових доказів, при направленні у подальшому кримінальної справи до суду з обвинувальним висновком чи для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, включаються до складу процесуальних витрат, питання про які вирішується судом у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, чинним на час вирішення справи.

Згідно Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на витрати, пов`язані з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2010 №502, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - Порядок №502) цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених Мінагрополітики у державному бюджеті на витрати, пов`язані з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду (далі - бюджетні кошти).

Головним розпорядником бюджетних коштів і відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінагрополітики.

Мінагрополітики спрямовує бюджетні кошти Аграрному фонду для використання їх з метою забезпечення здійснення заходів із зберігання, перевезення, переробки та експорту об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду.

Закупівля Аграрним фондом послуг, пов`язаних із зберіганням, перевезенням, переробкою та експортом об`єктів державного цінового регулювання, здійснюється відповідно до вимог законодавства в межах норм, установлених Кабінетом Міністрів України.

Аграрний фонд використовує бюджетні кошти виключно для здійснення витрат, пов`язаних з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання.

Норми відшкодування витрат, пов`язаних з комплексом заходів із зберігання, перевезення та переробки об`єктів державного цінового регулювання, встановлюються на рівні тарифів (плати), які розраховуються на основі зведених результатів проведеного Аграрним фондом на внутрішньому ринку моніторингу надання суб`єктами господарювання таких послуг за минулий рік та затверджуються Мінагрополітики за погодженням з Мінекономрозвитку (п.п. 1-3, 5 Порядку №502).

У відповідності до ст. 1 Бюджетного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - БК України) бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

У статті 2 БК України визначено наступні терміни: бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Казначейство України здійснює контроль за відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису бюджету.

Розпорядники бюджетних коштів забезпечують управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом (ст. 47 БК України).

Згідно ч. 1 ст. 48 БК України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Відповідно до Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 №1407 (далі по тексту - Порядок №1407) органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства, відповідно до кошторисів, планів асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), планів надання кредитів із загального фонду державного бюджету, планів спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) або планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів.

З метою забезпечення контролю за цільовим спрямуванням бюджетних коштів органи Казначейства в частині виконання державного бюджету за видатками здійснюють: попередній контроль - на етапі реєстрації бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів; поточний контроль - у процесі оплати рахунків розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Відповідно до встановлених повноважень Казначейство України здійснює контроль за наявністю відповідних бюджетних асигнувань для взяття бюджетних зобов`язань та відповідністю взятих бюджетних зобов`язань певним бюджетним асигнуванням за їх економічними характеристиками, паспорту бюджетної програми. Відповідальність за взяті з порушенням бюджетного законодавства бюджетні зобов`язання та нецільове використання бюджетних коштів несуть розпорядники бюджетних коштів та одержувачі бюджетних коштів згідно із законом (п.п. 11.1, 11.2 Порядку №1407).

Наказом Мінагрополітики від 30.05.2011 №213 «Про затвердження норм відшкодування витрат, пов`язаних з комплексом заходів із зберігання, перевезення та переробки об`єктів державного цінового регулювання» встановлено максимальну норму відшкодування витрат за зберігання цукру-піску (бурякового), що є об`єктом державного цінового регулювання, в розмірі 12,50 грн за тонну на місяць з урахуванням ПДВ.

За Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» за бюджетною програмою «витрати Аграрного фонду, пов`язані з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду» на оплату послуг (крім комунальних) передбачено 53 млн. грн, з яких на зберігання об`єктів державного цінового регулювання виділено 14 975,3 тис. грн, у тому числі 4 452,0 тис. грн на зберігання цукру-піску.

Кошторис Аграрного фонду на 2019 рік затверджено Заступником Міністра аграрної політики та продовольства України 22.01.2019 та у зв`язку зі зміною назви 04.12.2019 виконуючим обов`язки державного секретаря Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства.

Згідно з розрахунком, який обґрунтовує показники видатків бюджету та є невід`ємною частиною кошторису, за орієнтованим розрахунком до кошторису бюджетної програми «витрати Аграрного фонду, пов`язані з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду» на 2019 рік річна вартість витрат Аграрного фонду на зберігання цукру-піску розрахована у кількості 4 452,0 тис. грн, виходячи з середньомісячної кількості цукру-піску в кількості 29,7 тис. тонн за тарифом 12,50 грн/тонна на місяць, встановленим Наказом №213.

Таким чином, Аграрний фонд використовує бюджетні кошти виключно для здійснення витрат, пов`язаних з комплексом заходів із зберігання, перевезення, переробки та експортом об`єктів державного цінового регулювання, за відповідним тарифами, головним розпорядником бюджетних коштів і відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінагрополітики, контроль за використання яких покладено до Казначейство України.

Закон України «Про публічні закупівлі» № 922-VIII (далі по тексту - Закон № 922-VIII) установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 922-VIII цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень; до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень.

Загальні умови здійснення закупівлі визначені у Розділі 3 Закону № 922-VIII.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону № 922-VIII закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі.

Відповідно до ст. 20 Закону № 922-VIII відкриті торги є основною процедурою закупівлі.

Під час проведення процедури відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі зацікавлені особи. Для проведення процедури закупівлі має бути подано не менше двох пропозицій.

Розділом IV Закону № 922-VIII визначено процедуру відкритих торгів, а саме: інформування про проведення процедури відкритих торгів (ст. 21); оприлюднення тендерної документації (ст. 22); надання роз`яснень щодо тендерної документації та внесення змін до неї (ст. 23); забезпечення тендерної пропозиції (ст. 24); порядок подання тендерних пропозицій (ст. 25); забезпечення виконання договору про закупівлю (ст. 26); розкриття тендерних пропозицій(ст. 27); розгляд та оцінка тендерних пропозицій (ст. 28); електронний аукціон (ст. 29); відхилення тендерних пропозицій (ст. 30); відміна замовником торгів чи визнання їх такими, що не відбулися (ст. 31) та прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю (ст. 32).

Статтею 36 Закону № 922-VIII визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Учасник - переможець процедури закупівлі під час укладення договору повинен надати дозвіл або ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, якщо отримання такого дозволу або ліцензії на провадження такого виду діяльності передбачено законодавством.

Забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури (ч.ч. 1-4 ст. 36 Закону № 922-VIII).

Отже, закупівля відповідачем послуг, пов`язаних з комплексом заходів із зберігання та перевезення об`єктів державного цінового регулювання має відбуватись в порядку визначеному Законом № 922-VIII за процедурою проведення тендера і укладення з переможцем торгів відповідних договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною 1 ст. 937 ЦК України визначено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

За приписами ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:

1) правочини між юридичними особами;

2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Заявляючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач має заборгованість на суму 5 150 256,90 грн за період з січня 2019 по 05 серпня 2019, яка виникла на підставі, укладених позивачем Договорів №1(АФ)-02/16, №1(АФ)/16, №24-01/16, №01/07/2016 з метою забезпечення схоронності цукру-піску, який ним прийнято на відповідальне зберігання, як речовий доказ у кримінальному провадженні №0000016 (№0000588), власником якого є відповідач.

Враховуючи Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, Порядок фінансування таких послуг, приписи Закону №922-VIII закупівля відповідачем послуг, пов`язаних з комплексом заходів із зберігання та перевезення об`єктів державного цінового регулювання має відбуватись за процедурою проведення тендера і укладення з переможцем торгів відповідних договорів, який за приписами Цивільного кодексу України має бути укладений у письмовій формі.

Судом встановлено, що відповідач не є стороною за Договорами №1(АФ)-02/16, №1(АФ)/16, №24-01/16, №01/07/2016, в свою чергу позивач не укладав із відповідачем договір зберігання у встановленому Законом №922-VIII порядку, а укладення відповідачем договорів у спрощений спосіб, із взяттям бюджетних зобов`язань, без їх реєстрації в Казначействі України, вимогами законодавства України не передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Згідно ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у позові.

Доводи апелянта про те, що у Державному бюджеті України передбачено фінансування витрат ДСБУ Аграрний фонд пов`язаних з комплексом заходів із зберігання, перевезенням, переробкою та експортом об`єктів державного цінового регулювання державного інтервенційного фонду, судом апеляційної інстанції оцінюється критично, оскільки зазначене не звільняє сторони від обов`язку щодо укладення договору у відповідності до Закону №922-VIII, з відповідним затвердженням кошторису бюджетних коштів.

Щодо рішень Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/12029/17, від 03.09.2018 у справі №910/9645/18 та від 24.06.2019 у справі №910/5940/19, які, як вказує апелянт мають преюдиціальне значення для даної справи, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.11.2019 по справі №922/643/19.

Верховний Суд у своїх постановах від 10.10.2019 у справі №910/2164/18, від 08.07.2019 у справі №908/156/18 зазначив, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №902/201/19, від 15.10.2019 у справі №908/1090/18.

Верховний Суд у своїй постанові від 19.12.2019 у справі №916/1041/17 вказав, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за рішеннями Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/12029/17, від 03.09.2018 у справі №910/9645/18 та від 24.06.2019 у справі №910/5940/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ДСБУ Аграрного фонду стягнуто заборгованість за Договорами №1(АФ)-02/16, №1(АФ)/16, №24-01/16, №01/07/2016.

Водночас у зазначених справах судами не встановлювались обставини щодо наявності/відсутності договірних зобов`язань позивача та відповідача у спірних правовідносинах, а тому обставини встановлені у рішеннях Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/12029/17, від 03.09.2018 у справі №910/9645/18 та від 24.06.2019 у справі №910/5940/19 не мають преюдиціального значення для даної справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Аграрний фонд» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/3815/21.

4. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Аграрний фонд».

5. Матеріали справи № 910/3815/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст поставно складено та підписано 13.06.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова