ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/708/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову за вх.№2-401/22 від 02.06.2022 по справі №916/708/22

за позовом: Заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026 м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська, 1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Весняний Бульвар" (65058, Одеська обл., м. Одеса, Французький бульвар, буд. 28/30-б)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 )

про витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021 Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Весняний Бульвар", в якій просить суд витребувати у ТОВ "Весняний бульвар" на користь Одеської міської ради земельну ділянку, загальною площею 0,4 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30-Б, 28/30-В, кадастровий номер: :45:005:0064.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що ТОВ "Весняний бульвар" є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30-Б, 28/30-В, площею 0,40 га, кадастровий номер :45:005:0064. Така земельна ділянка сформована шляхом об`єднання раніше існуючих земельних ділянок за вказаною адресою з кадастровими номерами :45:005:0036; :45:005:0042; :45:005:0041 та :45:005:0043.

Вищевказані земельні ділянки вибули з комунальної власності Одеської міської ради на підставі рішення Печерського районного суду м. Київ від 04.12.2007 у справі № 2-1491-1/07, яким визнано право власності на зазначені землі та яке в подальшому було скасовано ухвалою апеляційного суду м. Київ від 03.04.2008, та справу направлено на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеси, за результатами якого ухвалою суду від 08.06.2010 позов залишено без розгляду.

Таким чином, земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , кадастрові номери: :45:005:0036; :45:005:0042; :45:005:0041 та :45:005:0043, вибули з комунальної власності Одеської міської ради без волі власника та імперативно є землями комунальної власності, розпорядження якими здійснює Одеська міська рада.

Одеською обласною прокуратурою встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на зазначені землі перейшло до ТОВ "Весняний Бульвар" у якості внеску до статутного капіталу на підставі актів прийому-передачі об`єктів нерухомості від 05.03.2019. В подальшому, вказані землі об`єднані в одну земельну ділянку площею 0,4 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30-Б, 28/30-В (кадастровий номер :45:005:0064) на підставі заяви ТОВ «Весняний Бульвар» від 21.06.2019, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тополян О.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 4835 (копія заяви додається).

В теперішній час право власності зазначеної земельної ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2020, укладеного останньою з ТОВ «Весняний Бульвар», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія довідки додається).

Разом з тим встановлено, що відповідно до рішення Приморського районного суду від 30.11.2021 у справі № 522/13874/21 розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,4 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30-Б, 28/30-В (кадастровий номер :45:005:0064) від 27.04.2020, укладений між ТОВ «Весняний бульвар» та ОСОБА_1 , повернуто ТОВ «Весняний Бульвар» вказану спірну земельну ділянку та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чернягіної Н.С. (індексний номер 52074706 від 27.04.2020) про реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна. Зазначене рішення Приморського районного суду набрало законної сили 31.12.2021.

Таким чином, земельні ділянки з кадастровими номерами :45:005:0036; :45:005:0042; :45:005:0041 та :45:005:0043, які незаконно вибули з комунальної власності Одеської міської ради, в теперішній час вже не існують як об`єкти цивільних прав, оскільки вони об`єднані в новостворену земельну ділянку з кадастровим номером :45:005:0064, яка перебуває у власності ТОВ «Весняний Бульвар».

Отже, власником спірної земельної ділянки, в тому числі на момент її незаконного вибуття з комунальної власності, є Одеська міська рада, як орган, який уповноважений розпоряджатися землями комунальної власності у межах населених пунктів та яка в межах компетенції не приймала жодних рішень щодо передачі цієї ділянки у власність відповідачу.

Спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності без відповідного рішення Одеської міської ради у супереч п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим підлягає витребуванню у останнього власника, а саме ТОВ "Весняний бульвар".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2022 позовну заяву Заступник керівника Одеської обласної прокуратури залишено без руху, встановлено прокурору десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у сумі 154 039,58 грн.

Ухвала від 29.04.2022 була надіслана прокуратурі в електронний кабінет, що підтверджується відповідною довідкою.

У підтвердження усунення недоліків позовної заяви та сплати судового збору Одеською обласною прокуратурою 02.06.2022 надано до суду платіжне доручення №749 від 26.05.2022 на суму 154 093,58 грн. Відповідний лист із доданим до нього платіжним дорученням надійшов до суду ввід прокуратури після закінчення встановленого судом строку на усунення недоліків позовної заяви.

07.06.2022 від прокуратури надійшло клопотання про поновлення строку на виконання ухвали суду від 29.04.2022 про залишення позовної заяви прокурора без руху.

Ухвалою суду від 07.06.2022 судом клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про поновлення строку на подання заяви про усунення недоліків задоволено, строк поновлено, відкрито провадження у справі №916/708/22, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання, залучено третіх осіб до участі у справі.

Поряд з цим 02.06.2022 до канцелярії суду від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшла заява про забезпечення позову за вх. №2-401/22, в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 0,4 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький, бульвар, 28/30-Б, 28/30-В, кадастровий номер: :45:005:0064 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101);

- заборони ТОВ "Весняний Бульвар", а також іншим фізичним та юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки площею 0,4 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30-Б, 28/30-В, кадастровий номер: :45:005:0064 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, прокурор наголошує, що відчуження земельної ділянки у власність третім особам під час розгляду справи, що не є сторонами за даним позовом, унеможливить реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

При цьому, як вказує прокурор, у разі поділу або об`єднання земельних ділянок спірна земельна ділянка перестане існувати як об`єкт цивільних прав, що приведе до неможливості задоволення позову та повернення земельної ділянки до земель комунальної власності, що буде свідчити про вжиття неефективних заходів, спрямованих на поновлення державних інтересів.

Прокурор також вказує, що забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь позивача, наведені заходи забезпечення позову не несуть загрози завдання збитків відповідачу, а тому вимоги про забезпечення позову є співмірними позовним вимогам.

Крім того, вжиття заходів забезпечення позову обумовлено тривалим вжиттям заходів щодо повернення земель до комунальної власності та діями відповідача та третіх осіб на стороні відповідача, які свідомо та навмисно, знаючи про незаконність набуття права на землю, вживають заходів, що унеможливлює її повернення територіальній громаді.

Як вказує прокурор, вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Розглянувши заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, а також, враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, господарський суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, та іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд вважає за необхідне здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо доцільності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, адекватності заходу до забезпечення позову, тобто його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а також справедливого балансу інтересів сторін у справі.

Як вбачається з позовної заяви, вимоги позивача фактично направлені на захист прав та інтересів держави в особі Одеської місткої ради, які порушені внаслідок незаконного вибуття з комунальної власності Одеської міської ради без волі власника земельних ділянок, які імперативно є землями комунальної власності та розпорядження якими здійснює Одеська міська рада.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, прокурор обґрунтовує її можливістю відчуження спірної земельної ділянки, яка є предметом позову у даній справі, іншим особам, а також можливістю поділу такої земельної ділянки чи її об`єднання з іншою земельною ділянкою.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Враховуючи, що предметом позову у даній справі є витребування земельної ділянки, за думкою суду в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в даному випадку дослідженню підлягає обставина того, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за позовом прокурора без нових звернень до суду.

Близький за змістом висновок щодо застосування норми права (ст.ст.136-137 ГПК України) до спірних правовідносин викладений у Постанові Об`єднаної Палати КГС від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, який цілком враховується господарським судом при винесенні відповідної ухвали.

За таких обставин, суд вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких звернувся до суду прокурор. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи спірне майно буде відчужено на користь третьої особи, або земельна ділянка буде поділена чи об`єднана з іншою, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за позовом прокурора без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, суд також відзначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Що стосується безпосередньо способу забезпечення позову, суд вказує наступне.

Так, звертаючись до суду з відповідною заявою, прокурор просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на земельну ділянку та заборони відповідачу та іншим особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки.

Фактично метою вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку є запобігання можливості відчуження спірної земельної ділянки, яка є предметом даного позову, зміни власників такого майна, а також запобігання припиненню існування земельної ділянки як об`єкту цивільних прав.

На відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Обтяження речових прав на нерухоме майно можна розуміти як тимчасові або постійні додаткові обов`язки власника враховувати певні обставини при вчинені правочинів з об`єктом нерухомого майна. Обтяження прав можуть полягати не лише у додаткових обов`язках власника але і у обмеженнях його правомочностей з володіння, користування і розпорядження нерухомим майном або його частиною. У зв`язку з цим, власник майна не може у повному обсязі реалізовувати своє право власності на об`єкт нерухомості.

Видами обтяжень речових прав, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є: заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; інші обтяження відповідно до закону.

Визначення поняття "арешт" Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містить. В той же час положеннями ч.2 ст.2 названого Закону встановлено, що інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України та законах України.

Таке поняття визначено Кримінальним процесуальним кодексом України, відповідно до положень якого арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно до практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції, арешт - це накладення заборони на право розпоряджатися, зокрема, нерухомим майном, до визначення його подальшої долі.

Приймаючи до уваги, що накладення арешту у даному випадку означає заборону розпорядження та не позбавляє власника інших прав, а також, враховуючи, що вказані заходи до забезпечення позову застосовується виключно до закінчення розгляду справи, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, суд доходить висновку, що вжиття саме такого заходу забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним позовним вимогам та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача та третіх осіб, натомість забезпечить збереження балансу інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Враховуючи також доводи прокурора щодо формування спірної земельної ділянки за рахунок декількох земельних ділянок, які, як вказує прокурор вибули з комунальної власності поза волею власника, суд також вважає обґрунтованими та адекватними вимоги прокурора в частині заборони ТОВ "Весняний Бульвар", а також іншим фізичним та юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання спільної земельної ділянки.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі №911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Керуючись ст.ст.136-137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову за вх.№2-401/22 від 02.06.2022 по справі №916/708/22 задовольнити.

2. Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,4 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький, бульвар, 28/30-Б, 28/30-В, кадастровий номер: :45:005:0064 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101)

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Весняний Бульвар" (65058, Одеська обл., м. Одеса, Французький бульвар, буд. 28/30-б, ), а також іншим фізичним та юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки площею 0,4 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30-Б, 28/30-В, кадастровий номер: :45:005:0064 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

Стягувач: Заступник керівника Одеської обласної прокуратури (65026 м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Весняний Бульвар" (65058, Одеська обл., м. Одеса, Французький бульвар, буд. 28/30-б, )

Ухвала суду набирає законної сили 07.06.2022 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання

в строки, встановлені Законом України „Про виконавче провадження.

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна