ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2022 р. Справа№ 927/931/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Корп»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021

у справі №927/931/21 (суддя - Шморгун В.В.)

за позовом Акціонерного Товариства «Чернігівобленерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Корп»

про стягнення 163 337,10 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернулось до Господарського суду Чернігівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» про 163 337, 10 грн штрафу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договорів підряду № 3682, № 3687, № 3685, № 3686, № 3683, № 3684, № 3688, № 3690, № 3691, № 3689 та № 3669 від 16.04.2020 не здійснив належним чином реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим позбавив позивача права на віднесення сум сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту на суму 163 337, 10 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021 у справі №927/931/21 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» на користь Акціонерного Товариства «Чернігівобленерго» 163 337,10 грн. збитків та 2 450,06 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021 у справі №927/931/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» посилається на те, що суд застосувавши норми матеріального права, стосовно відшкодування збитків, фактично самостійно змінив підставу позову. При цьому, така форма відповідальності не була передбачена укладеними між сторонами договорами.

Крім того, у діях скаржникак відсутній склад господарського делікту, оскільки він здійснив всі дії, необхідні для реєстрації податкових накладних по спірним договорам.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021 у справі №927/931/21 залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не додано доказів підтвердження отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції (поштовий конверт суду, в якому надійшло саме оскаржуване рішення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, довідка органу зв`язку тощо); надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» строк на усунення недоліків апеляційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

21.12.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» (відповідно до відмітки на поштовому конверті) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою, до якої додано належні докази отримання оскаржуваного рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021 у справі №927/931/21, відкрито апеляційне провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

26.01.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін. Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що відшкодування збитків може бути покладено на особу лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, а тому стягуються незалежно від того передбачені вони договором чи ні.

Крім того, апелянт зазначив, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.01.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 16.04.2020 між Акціонерним товариством «Чернігівобленерго» (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» (надалі - підрядник) були укладені договори підряду, а саме: № 3669, №3682-3691 (надалі - договори).

Відповідно до п. 1.1 договорів підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику в установлений договорами строк закінчені ремонтні роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

У п. 4.2.2 договорів сторони погодили, що за наявності фінансування замовник має право, але не зобов`язаний здійснити повну або часткову попередню оплату робіт.

Згідно з п. 4.3 договорів підрядник зобов`язується надати замовнику податкові накладні, складені в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з електронним підписом уповноваженої особи, та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в строк не пізніше визначеного Податковим кодексом України. Замовник для реєстрації та обміну податковими накладними використовує програмний комплекс «M.E.Doc IS».

У випадку порушення підрядником граничного терміну реєстрації податкових накладних в ЄРПН, який дозволяє включення до податкового кредиту замовника суми ПДВ, та/або порушення терміну надання замовнику податкової накладної в електронному вигляді згідно з п. 4.3 договору, замовник має право нарахувати підряднику штраф у розмірі суми ПДВ за відповідною податковою накладною, а підрядник зобов`язується на вимогу замовника сплатити зазначений штраф протягом 5 календарних днів з дня направлення підряднику відповідної вимоги Замовника (п. 9.9 договорів).

Позивач перерахував відповідачу кошти як попередню оплату за ремонтні роботи за договорами на підставі наступних платіжних доручень:

- № від 29.05.2020 на суму 92 520,00 грн, у тому числі ПДВ 15 420,00 грн (за договором №3682);

- № від 29.05.2020 на суму 74 682,00 грн, у тому числі ПДВ 12 447,00 грн (за договором №3687);

- № від 29.05.2020 на суму 75 942,00 грн, у тому числі ПДВ 12 657,00 грн (за договором №3685);

- № від 29.05.2020 на суму 75 271,80 грн, у тому числі ПДВ 12 545,30 грн (за договором №3686);

- № від 29.05.2020 на суму 83 493,00 грн, у тому числі ПДВ 13 915,50 грн (за договором №3683);

- № від 29.05.2020 на суму 73 665,00 грн, у тому числі ПДВ 12 277,50 грн (за договором №3684);

- № від 29.05.2020 на суму 72 409,80 грн, у тому числі ПДВ 12 068,30 грн (за договором №3688);

- № від 29.05.2020 на суму 72 858,00 грн, у тому числі ПДВ 12 143,00 грн (за договором №3690);

- № від 29.05.2020 на суму 78 867,00 грн, у тому числі ПДВ 13 144,50 грн (за договором №3691);

- № від 29.05.2020 на суму 92 934,00 грн, у тому числі ПДВ 15 399,00 грн (за договором №3689);

- № від 29.05.2020 на суму 187 920,00 грн, у тому числі ПДВ 31 320,00 грн (за договором №3669).

Усього позивач перерахував відповідачу коштів на суму 980 562,60 грн, у тому числі ПДВ - 163 337,10 грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач у встановлений законом строк не зареєстрував податкові накладні, на підтвердження чого надав суду копії рішень про відмову у реєстрації податкових накладних від 30.07.2020 № 1782317/42223495, № 1782320/42223495, № 1782316/42223495, № 1782314/42223495, № 1782323/42223495, № 1782322/42223495, № 1782321/42223495, № 1782319/42223495, № 1782324/42223495, № 1782318/42223495, № 1782315/42223495.

Причинами відмови у реєстрації податкових накладних у вказаних рішеннях зазначено: ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних).

01.04.2021 та 02.04.2021 позивач направив відповідачу претензії (вимоги) від №37/2163/01-14, №37/2170/01-14, №37/2174/01-14, №37/2172/01-14, №37/2173/01-14, №37/2171/01-14, №37/2169/01-14, №37/2175/01-14, №37/2167/01-14, №37/2168/01-14, №37/2161/01-14, у яких на підставі п. 9.9 договорів вимагав протягом 5 днів з дня отримання вказаних претензій сплатити штраф у розмірі суми ПДВ, загальна сума якого становить 163 337,10 грн.

На вказані претензії відповідач надав відповіді від 05.05.2021, у яких повідомив, що він у встановлений законом строк склав та подав на реєстрацію податкові накладні від 29.05.2020, проте їх реєстрація була зупинена; повідомив про надання пояснень до ДПС та листування з приводу блокування податкових накладних.

Враховуючи те, що відповідач не зареєстрував податкові накладні у встановлений законом строк, позивач вважає, що він був позбавлений права на включення суми ПДВ до складу податкового кредиту і права на зменшення податкового зобов`язання на загальну суму 163 377,10 грн, а тому відповідно до п. 9.9 договорів відповідач зобов`язаний сплатити йому штраф у вказаному розмірі суми ПДВ.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Предметом даного спору є стягнення штрафу, нарахованого внаслідок нереєстрації відповідачем податкових накладних.

Підпунктом 14.1.60. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами

Відповідно до пункту 14.1.181. статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1., 198.2., 198.6. статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11. ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7. статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Положеннями пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Як вже зазначалось, згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що встановлюючи відповідальність постачальника у виді штрафу у розмірі податкової ставки ПДВ від вартості продукції, щодо якої допущено таке невиконання, сторони у такий спосіб фактично передбачили компенсацію позивачеві негативних наслідків, яких він може зазнати у разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості отримання позивачем у зв`язку із цим податкового кредиту.

Тобто передбачена пунктом 9.9 договорів відповідальність підрядника не пов`язана із виконанням ним своїх зобов`язань щодо виконання робіт, оскільки виникає у разі невиконання підрядником вимог податкового законодавства.

Аналогічна позиція, викладена у постановах Верховного Суду у справах від 02.05.2018 у справі №908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17, від 07.02.2019 у справі №913/272/18.

При цьому, колегія суддів вказує, що зазначення сторонами у договорах про обов`язок відповідача надати замовнику податкові накладні, складені та зареєстровані у строк, встановлений Податковим кодексом України, не призводить до зміни характеру відповідних правовідносин із податкових на господарські.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у виді штрафної санкції.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду у справах №913/272/18, №908/3565/16, №917/799/17.

Отже, позивач помилково кваліфікував спірні правовідносини, оскільки заявлена до стягнення сума фактично підпадає під розуміння збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних, а не штрафом за таке порушення.

Водночас, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції фактично самостійно змінив підставу позову є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

На відміну від викладеного, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

В даному випадку здійснивши стягнення збитків замість штрафу суд першої інстанції не змінив обставини, на яких ґрунтується позовна вимога Акціонерного Товариства «Чернігівобленерго».

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні положення містяться в частині першій та другій статті 623 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Протиправність поведінки боржника або кредитора у позадоговірних правовідносинах полягає у порушенні правової норми.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

29.05.2020 відповідач, тобто у встановлений Податковим кодексом України строк, склав податкові накладні на суму коштів, що надійшли на його рахунок як попередня оплата на загальну суму 980 562,60 грн, з яких 163 337,10 грн ПДВ.

Однак комісією контролюючого органу 30.07.2020 прийняті рішення про відмову у реєстрації вказаних податкових накладних в ЄРПН у зв`язку з ненаданням платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних).

Відповідно до п. 56.1, п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття рішень про відмову у реєстрації податкових накладних) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Протягом шести місяців з дати закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту, платник податків має право подати скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку та копіями підтверджуючих документів поважності причин його пропуску (за наявності). У скарзі може міститися клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку. Контролюючий орган вищого рівня, розглядаючи клопотання платника податків, поновлює пропущений строк на подання скарги в адміністративному порядку, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Абзацами першим - третім пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

За змістом пункту 58.19 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно ж до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 статті 56, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.

У постанові від 24 квітня 2020 року (справа N 520/6895/19) Верховний Суд, застосовуючи наведені норми, зробив висновок, що законодавець в абзаці 1 пункту 56.18 статті 56 ПК України під висловом "або інше рішення контролюючого органу" розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.

Отже, Податковий кодекс України не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, а відтак, до позовів платників податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а не Податкового кодексу України.

Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі N 640/20468/18 (адміністративне провадження N К/9901/16396/19).

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку інших рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами про визнання протиправним рішення контролюючого органу у сфері оподаткування.

Відтак, строк подання позовної заяви про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати у разі, коли платником податків не використовувалась процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудовий порядок вирішення спору, становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Подібна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 квітня 2021 року у справі N 380/10006/20 (адміністративне провадження N К/9901/4883/21), від 25 травня 2021 року у справі N 420/8997/20 (адміністративне провадження N К/9901/5822/21), від 30 червня 2021 року у справі N 420/6333/20 (адміністративне провадження N К/9901/6215/21, від 30 липня 2021 року у справі N 640/19506/18 (адміністративне провадження N К/9901/8241/19).

Доказів оскарження рішень комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН від 30.07.2020 у встановлені Податковим кодексом України та Кодексом адміністративного судочинства України строки відповідач суду не надав, що свідчить про його бездіяльність.

Отже, відповідач не виконав вимог ст. 201 Податкового кодексу України та Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. У зв`язку з цим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 163 337, 00 грн.

При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків.

Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Вказаної позиції притримується Верховний суд у постанові № 910/3338/21 від 10.01.2022.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 163 337, 10 грн. збитків.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду не були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Корп» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021 у справі №927/931/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021 у справі №927/931/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 927/931/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич