РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2022Справа № 910/7727/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М ПРОЕКТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД»

про стягнення 350094,56 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін

від позивача - Яковенко А.О.;

від відповідача - не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ-ПРОФІ ЛТД» (далі - Відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М ПРОЕКТ» (далі - Позивач) 349590,48 грн попередньої оплати та 504,08 грн 3% річних, нарахованих за прострочення повернення вказаної суми попередньої оплати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивачем як покупцем на виконання умов договору купівлі-продажу №13042021/4 від 13.04.2021 (далі - Договір) було перераховано Відповідачу 412913,70 грн попередньої оплати за замовлену ним у Відповідач продукцію, проте останній не поставив цю продукцію у визначений Договором строк, і не у повній сумі повернув Позивачу отриману суму попередньої оплати. Тому Позивачем на вказану суму боргу, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), було нараховано 3% річних за порушення строків повернення попередньої оплати.

Відповідач у наданому суду відзиві позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що ним на виконання умов Договору в установлені строки було поставлено Позивачу за участю перевізника ФОП Швець М.Л. замовлену Позивачем металопродукцію на загальну суму 350551,20 грн, про що між сторонами було складено та підписано відповідну видаткову накладу № 54 від 16.04.2021. Вказана продукція була отримана директором Позивача на підставі врученої Відповідачу довіреності на отримання матеріальних цінностей. Різниця між вартістю поставленою продукції та сумою попередньої оплати на виконання умов Договору була повернута Позивачу.

Позивачем була подана відповідь на відзив, у якій він заперечив факт підписання з Відповідачем вказаної останнім видаткової накладної, та керуючись положеннями пункту 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заявив клопотання про витребування оригіналу зазначеної видаткової накладної.

Позивач у відповіді на відзив просив суд на підставі наведеної процесуальної норми у разі ненадання оригіналу цієї видаткової накладної не брати цей документ до уваги під час прийняття рішення у справі, а у разі надання - призначити у справі почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо виконання підпису від імені директора Позивача Сальникова Віктора Євгеновича на видатковій накладній № 54 від 16.04.2021 цією особою або іншою особою?

Позивач також вказав, що відповідно до статті 58-1 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» наявність або відсутність відбитка печатки Позивача на спірній видатковій накладній не створює юридичних наслідків.

Щодо наданих Відповідачем доказів перевезення товару, то Позивач вказав на відсутність товаро-транспортної накладної на вантаж, яка на думку Позивача може бути єдиним належним і допустимим доказом перевезення товару.

Окрім цього, Позивач вважає, що не є належним і допустимим доказом отримання товару Позивачем і довіреність на отримання ТМЦ від 14.04.2021 № 49, яка уповноважувала директора Позивача на отримання від Відповідача товару, оскільки вона передавалася представнику Відповідача до поставки товару, з метою належного інформування Відповідача та обраного ним перевізника щодо посадової особи Позивача, відповідальної за отримання товару.

Відповідачем, на спростування вищевказаних пояснень Позивача, було надано суду оригінал спірної видаткової накладної, та вказано про належність підпису керівника та відбитку печатки Позивача на цій видатковій накладній.

Ухвалою суду від 30.08.2021 було призначено у справі судову-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: «Чи виконано підпис над прізвищем, іменем та по-батькові «Сальніков Віктор Євгенович» у документі під назвою видаткова накладна №54 від 16 квітня 2021 року, Сальніковим Віктором Євгеновичем чи іншою особою?».

Після повернення матеріалів справи разом із висновком експерта, ухвалою суду від 24.12.2021 поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 24.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21.04.2022 судове засідання із розгляду справи по суті призначено на 13.06.2022.

Представник відповідача у судове засідання 13.06.2022 не з`явився, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому законом порядку.

Вищевказана ухвала суду від 21.04.2022 надсилалася рекомендованим листом, і була вручена відповідачу 09.05.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого міститься у матеріалах справи.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши у судовому засіданні докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

13.04.2021 між Відповідачем (Постачальник) та Позивачем (Покупець) було укладено Договір, відповідно до якого Відповідач зобов`язувався передати у власність Позивачеві металопрокат (далі - Продукція), у кількості, якості, номенклатурі та асортименті, наведених у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору та рахунках.

Кількість кожної партії Продукції узгоджується між Сторонами у Специфікаціях до Договору та в рахунках (пункт 2.2 Договору).

Умови оплати - передоплата в розмірі 90% на поточний рахунок Відповідача, та 10% по фактичній вазі товару (пункт 3.3 Договору).

Згідно з пунктом 3.5 Договору загальна сума Продукції, яка вказана в рахунку на оплату, базується на теоретичній вазі та може відрізнятися в менший або більший бік після відвантаження Продукції, що буде підтверджено відповідними документами. У випадку відвантаження Продукції на суму меншу, ніж авансовий платіж, Постачальник зобов`язаний повернути грошові кошти Покупцю у термін до 2 (двох) банківських днів з дати поставки Продукції.

Як убачається із пояснень сторін, на підставі Договору на замовлення Позивача Відповідачем було виставлено Позивачу рахунок на оплату № 2590 від 13.04.2021 за поставку Продукції на загальну суму 458793 грн (з ПДВ). Конкретний перелік асортименту, кількість ваги та вартість цієї Продукції наведені в цьому рахунку.

14.04.2021 на підставі цього рахунку на виконання пункту 2.6 Договору Позивачем було перераховано на користь Відповідача попередню оплату за Продукцію у сумі 412913,70 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 435 від 14.04.2021, а також не заперечується сторонами.

Термін поставки Продукції - 3 (три) банківських дні після зарахування 90% передоплати (пункт 2.6 Договору).

Позивач стверджує, що в установлений Договором строк Відповідач не поставив йому замовлену та попередньо оплачену Продукцію.

Відповідач заперечує факт не поставки Продукції. Зазначає, що ним 16.04.2021 відбулася поставки замовленого Позивачем товару за участю перевізника ФОП Швець М.Л. на користь Позивача. Вказана Продукція була отримана директором Позивача Сальниковим Віктором Євгеновичем на підставі виданої Позивачем довіреності № 49 від 14.04.2021. Про факт отримання Продукції свідчить підпис та печатка Позивача на видатковій накладній № 54 від 16.04.2021.

У зв`язку з відсутністю на складі Відповідача всього переліку замовленого товару відповідно до рахунка на оплату від 13.04.2021 № 2590, за усною домовленістю між сторонами, Відповідачем було поставлено наявний товар, зазначений у видатковій накладній № 54 від 16.04.2021 на суму 350551,20 грн (з урахуванням ПДВ).

На підтвердження факту поставки Продукції на вказану суму Відповідачем додано до матеріалів справи наступні письмові докази:

- видаткову накладну № 54 від 16.04.2021, яка підписана зокрема від імені Позивача його директором Сальниковим Віктором Євгеновичем та скріплена відбитком печатки Позивача;

- довіреність № 49, видана Позивачем на отримання від його імені директором Сальниковим Віктором Євгеновичем цінностей за рахунком № 2590 від 13.04.2021 (конкретний перелік найменування цінностей, одиниць виміру та кількості наведені у цій довіреності). Дата видачі довіреності - 14.04.2021, дійсна до 24.04.2021;

- копія договору-заявки на разову автотранспортну перевозку вантажу, укладеного між Відповідачем як замовником та ФОП Швець М.Л. як перевізником, щодо перевезення автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , цим перевізником вантажу («металу») 16.04.2021 (дата завантаження та розвантаження), із адресою розвантаження: вул. Олександра Пироговського 16а;

- копія акта № 4 від 15.04.2021 здачі-прийняття робіт (надання послуг) 16.04.2021 цим перевізником, складений між Відповідачем та ФОП Швець М.Л.

Відповідач зазначив, що у зв`язку із поставкою Продукції не в повному обсязі, Відповідачем було повернуто на рахунок Позивача на підставі пункту 3.5 Договору різницю між вартістю спірної поставки та авансовим платежем у сумі 63323,22 грн, про що свідчить платіжне доручення № 188 від 21.04.2021 (копія долучена до матеріалів справи).

Факт повернення вказаної суми коштів на рахунок Позивача на підставі наведеного платіжного доручення сторонами не оспорюється.

Як убачається із вказаного платіжного доручення № 188 від 21.04.2021 кошти в сумі 63323,22 грн були перераховані Відповідачем на рахунок Позивача із призначенням платежу «повернення надлишково сплачених коштів зг рах №2590 від 13/04/2021».

Позивачем оспорюється факт поставки Продукції та підписання спірної видаткової накладної № 54 від 16.04.2021.

Зокрема, із матеріалів справи слідує, що Позивач 23.04.2021 було надіслано на адресу Відповідача претензію № 21/04-1 від 21.04.2021 (отримана останнім 22.04.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого долучена до матеріалів справи), у якій Позивач вказував на те, що Відповідачем не було здійснено поставку замовленої на підставі Договору Продукції, і було повернуто лише 63323,22 грн як надлишково сплачені кошти. Про те, що Позивач втратив інтерес до поставки Продукції та вимагає повернути залишок авансу в сумі 349590,48 грн.

Відповідач зазначає, що надав Позивачу відповідь № 29/04-21 від 29.04.2021 на вказану претензію, у якій зазначив, що на підставі Договору поставив Позивачу замовлену останнім Продукцію на загальну суму 349590,48 грн та передав її уповноваженій на підставі довіреності № 49 від 14.04.2021 особі - директору Позивача Сальникову В.Є., який вантаж оглянув та прийняв без зауважень щодо якості та кількості товару, про що між сторонами оформлено відповідну видаткову накладну. У подальшому, у телефонній розмові сторони дійшли згоди про виконання умов Договору в рамках фактично поставленого товару. Тому Відповідачем було повернуто кошти у сумі 63323,22 грн на рахунок Позивача.

Доказів надіслання цієї відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Досліджуючи обставину спірної поставки продукції судом було встановлено та враховано наступне.

У матеріалах справи відсутні докази, а також сторонами не зазначено, що між ними у спірний період були укладені та існували якісь інші договори поставки ніж Договір.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що приймання Продукції за кількістю та якістю здійснюється матеріально відповідальним представником Покупця за кількістю на підставі даних видаткової накладної або товарно-транспортної накладної відповідно до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості», затвердженою Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П-6.

Відповідно до пункту 4.5 Договору підписання уповноваженою особою Покупця на прийняття Продукції видаткової накладної, свідчить про згоду Покупця із характеристиками та кількістю Продукції, вказаними Постачальником у видатковій накладній.

Відповідно до пункту 2.5 Договору право власності на Продукцію, а також усі ризики, переходять від Відповідача до Позивача в момент передачі Продукції Позивачу, що підтверджується підписом представника Позивача на видатковій накладній, що підтверджує факт прийняття Продукції Позивачем.

Оскільки Позивачем оспорюється видаткова накладна № 54 від 16.04.2021, то судом на підставі пункту 6 статті 91 ГПК України було витребувано оригінал цієї накладної, а після його отримання за клопотанням Позивача на підставі ухвали суду від 30.08.2021 було призначено у справі судову-почеркознавчу експертизу.

Як слідує із висновку експертів за результатами проведеної почеркознавчої експертизи у господарській справі № 910/7727/21 (далі - Висновок експертів), підпис від імені Сальнікова Віктора Євгеновича у графі «Отримав(ла)» над прізвищем, іменем та по батькові «Сальников Віктор Євгенович» видаткової накладної № 54 від 16.04.2021 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Судовим експертам не виявилось можливим вирішити питання: «Чи виконаний підпис від імені Сальнікова Віктора Євгеновича у графі «Отримав(ла)» над прізвищем, іменем та по-батькові « Сальніков Віктор Євгенович » видаткової накладної №54 від 16.04.2021, Сальніковим Віктором Євгеновичем або іншою особою?», позаяк виявлені розбіжні та збіжні ознаки почерку не утворюють сукупностей ознак, достатніх не тільки для категоричного, а й навіть для ймовірного висновку про наявність або відсутність тотожності.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина 3 статті 13 ГПК України).

Таким чином, Позивачем усупереч зазначених норм на підтвердження своїх заперечень не спростовано належними, допустимими та переконливими доказами обставину підписання оспорюваної видаткової накладної № 54 від 16.04.2021 директором Позивача - Сальніковим Віктором Євгеновичем.

При дослідженні оспорюваної видаткової накладної, судом також було враховано наступне.

Відповідно до частин 1, 3 ГК України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Як свідчать матеріали справи, Позивач у своїй господарській діяльності використовує печатку. Зокрема, підписи директора Позивача Сальникова В.Є. на позовній заяві, Договорі, довіреності № 49 від 14.04.2021, претензії від 21.04.2021, а також деяких доданих на експертизу документах скріплені відбитками печатки Позивача.

У судових засіданнях Позивач не заперечував проти оригіналу та достовірності відбитку печатки Позивача, який міститься на Договорі, і такий самий відбиток міститься і на видатковій накладній № 54 від 16.04.2021.

Суд зауважує, що печатка суб`єкта господарювання відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. У суду відсутні підстави вважати, що у спірному випадку печатка використовувалася проти волі Позивача.

Позивачем не доведено фактів протиправності використання його печатки чи доказів її втрати, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку із втратою чи викраденням печатки, або її підробкою.

Частиною 1 статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому, факт наявності відбитку печатки Позивача на оспорюваній накладній оцінюється судом у сукупності із іншими встановленими судом обставинами, та із урахуванням того, що Позивачем не доведено твердження про неналежність підпису директора Позивача Сальнікова В.Є. на видатковій накладній № 54 від 16.04.2021.

При розгляді спору по суті судом враховано, що визначальною ознакою господарської операції (зокрема поставки спірної Продукції) є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів (Продукції), а тому судом досліджено крім обставини оформлення первинних документів (спірної видаткової накладної), наявність реального руху Продукції, зокрема обставини її перевезення.

На підтвердження факту поставки (перевезення) Продукції від Відповідача до Позивача до матеріалів справи долучені вище вказані копії договору-заявки на разову автотранспортну перевозку вантажу, укладеного між Відповідачем як замовником та ФОП Швець М.Л. як перевізником, та акта № 4 здачі-прийняття робіт (надання послуг) цим перевізником, складений між Відповідачем та ФОП Швець М.Л.

Ці докази Позивачем не спростовані.

Суд відхиляє твердження Позивача, що єдиним належним і допустимим доказом підтвердження факту перевезення товару є товарно-транспортна накладна, оскільки положення статей 48, 50 Закону України «Про автомобільний транспорт», стаття 909 ЦК України, на які посилається Позивач, не містять такого твердження, а лише вказують про те, що одним із документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, крім інших, є товарно-транспортна накладна, яка є основним документом на перевезення вантажу.

Відтак, наведені докази також беруться судом до уваги у їх сукупності із іншими доказами.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк встановлений цим договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

За переконанням суду, зробленим відповідно до статті 79 ГПК України на підставі наявних у справі та досліджених судом доказів у їх сукупності з урахуванням їх вірогідності, Відповідачем доведено, а Позивачем не спростовано належними, допустимими та переконливими доказами обставину поставки останньому Продукції у встановлений пунктом 2.6 Договору строк на суму 349590,48 грн за видатковою накладною № 54 від 16.04.2021, не спростовано факт її підписання уповноваженим представником Позивача - Сальніковим Віктором Євгеновичем.

Враховуючи положення пунктів 2.5, 4.5 Договору право власності на Продукцію, а також усі ризики, перейшли від Відповідача до Позивача в момент передачі Продукції та підписання представником Позивача спірної видаткової накладної.

Відповідно до частини 1 статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

З урахуванням умов пункту 3.5 Договору, позаяк Відповідачем було поставлено Продукції на суму меншу, ніж авансовий платіж, то Відповідач зобов`язаний був повернути Позивачу цю різницю у строк до 20.04.2021.

У постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 922/1008/16 містится правовий висновок про те, що «день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних».

Тому, враховуючи, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних, то підстав для стягнення з Відповідача 3% річних за факт повернення 63323,22 грн 21.04.2021 у суду не має.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Позивачем, у супереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, належними засобами доказування не доведено суду своїх позовних вимог, а також не спростовано обставин на які посилається Відповідач на обґрунтування своїх заперечень на позов.

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду заявах по суті справи, письмових і усних поясненнях, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 21.06.2022.

Суддя Р.Б. Сташків