ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022р. Справа № 904/9684/21

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії, м. Дніпро

До: Управління соціального захисту населення Криворізького району Дніпропетровської області, с. Новий Шлях

Про: стягнення 33 732, 55 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

АТ «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії (позивач) звернувся з позовом до УСЗН Софіївської районної державної адміністрації (відповідач) про стягнення 33 732, 55 грн. заборгованості на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян.

Ухвалою суду від 28.12.21р. відкрито провадження у справі №904/9684/21, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

УСЗН Софіївської районної державної адміністрації (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що він є не належним відповідачем, а належним відповідачем є новоутворений орган - УСЗН Криворізької районної державної адміністрації.

Від АТ «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії (позивач) надійшла заява про заміну відповідача на його правонаступника - УСЗН Криворізької районної Державної адміністрації (53080, село Новий Шлях Криворізького району Дніпропетровської області, вул. Меліоративна, буд. 45 А; ). Ухвалою суду від 16.02.22р. клопотання позивача про заміну відповідача на його правонаступника задоволено, здійснено заміну відповідача по справі №904/9684/21 з Управління соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації на його правонаступника - Управління соціального захисту населення Криворізької районної державної адміністрації.

УСЗН Криворізької РДА (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, направленим на адресу відповідача ( зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 15.02.22р., а.с.176-178) та повернутим органами зв`язку з посиланням «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 191-195).

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд враховує висновок Верховного суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17: у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) від 07.07.1989).

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про наявність в провадженні суду цієї справи та необхідність надання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк (встановлений законом).

Однак стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до п.4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Одночасно, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004)

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, в зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, в зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно з приписами ст.114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

АТ «Укртелеком» (позивач) є оператором телекомунікацій і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Позивач надає телекомунікаційні послуги фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

За рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 28.09.06р. № 384 позивача включено до Реєстру Операторів, провайдерів телекомунікацій за № 74.

Позивач надає послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.12р. № 295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки, відноситься до державних соціальних гарантій.

Згідно зі ст. 19 Закону виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України від 23.03.00р. № 1584-ІП «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України від 26.04.01р. № 2402-ІИ «Про охорону дитинства», Законом України від 24.03.98р. № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та ін.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.12р. №295 передбачено, що споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Таким чином, надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов`язком позивача. При цьому встановлюючи пільги окремим категоріям громадян держава, у відповідності до Конституції України, Бюджетного кодексу України та Законів України, якими встановлені пільги, взяла на себе зобов`язання щодо відшкодування втрат підприємств, які пов`язані з наданням послуг особам, які мають законодавчо, встановлене право на відповідні пільги з їх оплати.

Згідно з Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.03р. № 117 (Положення № 117) структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації про осіб, які мають право на пільги, забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати.

Управління соціального захисту населення Софіївської РДА (правонаступник - УСЗН Криворізької районної державної адміністрації, відповідач) був структурним підрозділом Софіївської районної державної адміністрації, який забезпечує реалізацію державної політики з питань соціального захисту.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання чинного законодавства України позивач протягом липня 2019 - грудня 2020 р. надав телекомунікаційні послуги громадянам, які мають пільги з їх оплати, та направив на адресу відповідача в електронному вигляді на офіційну адресу відповідача () та паперовому форматі розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг. Підтвердженням направлення/вручення відповідачеві форми « 2-пільга» на паперових носіях є листи позивача з відповідними доказами вручення/направлення засобами поштового зв`язку .

Також вказаними листами позивачем з метою узгодження суми видатків, що підлягають відшкодуванню, ініційовано проведення звіряння розрахунків шляхом направлення на адресу відповідача актів звірки розрахунків за надані послуги за формою «З-пільга» (а.с.7-128)

За результатами проведеного відповідачем автоматизованого звіряння інформації, наданої позивачем у формі « 2-пільга», сторонами складено та підписано: зведені розрахунки бюджетного відшкодування по пільгам ветеранам війни, ветеранам ВС, ОВС, пожежної охорони, особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, багатодітним сім`ям, за надані населенню послуги зв`язку Дніпропетровською філією ПАТ «Укртелеком» з довідками відповідача про прийняті до відшкодування суми за січень, лютий, березень 2020 року; розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за квітень, травень, червень 2020 року з довідками відповідача про прийняті до відшкодування суми.

За твердженням позивача, розбіжності, виявлені в ході звіряння, відпрацьовані позивачем та враховані при складані форми « 2-пільга» за наступні звітні місяці (відображені як від`ємні значення).

Згідно форм « 2-пільга» витрати позивача, пов`язані з наданням пільг з 01 квітня 2020 р. по 31 грудня 2020 р. включно, склали 33 732,55 грн. Однак, відповідач станом на час звернення з цим позовом до суду не відшкодував позивачу надані послуги за вищезазначений період. У зв`язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку, а.с.6), у відповідача рахується заборгованості перед позивачем на загальну суму 33 732,55 грн. На час винесення рішення у справі відповідач доказів погашення заборгованості перед позивачем не надав.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із пунктами 1,6 статті 92 Конституції виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Норми чинного законодавства України, що визначають порядок надання законодавчо встановлених пільг з оплати послуг зв`язку, не ставлять надання таких пільг в залежність від наявності чи то відсутності бюджетного фінансування.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст. 20 Закону України « Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Згідно з пп. 204 ст. 91 Бюджетного кодексу України видатки на пільги з послуг зв`язку належать до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з наданням пільг з оплати послуг зв`язку , є обґрунтованими та правомірними.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки відповідач на їх спростування не подав суду жодного доказу. За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Управління соціального захисту населення Криворізької районної державної адміністрації (53080, село Новий Шлях Криворізького району Дніпропетровської області, вул. Меліоративна, буд. 45 А; ) на користь позивача - Акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бул. Тараса Шевченко, буд.18; ) в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» (49600, м. Дніпро, вул. Херсонська, буд.26; ): 33 732, 55 грн. - заборгованості та 2270, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 20.06.20р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.