УХВАЛА

13.06.2022Справа № 910/4464/22
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши

заяву Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

про забезпечення позову

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕЙН ЕНЕРДЖІ",

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про забезпечення позову до подання позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕЙН ЕНЕРДЖІ" про стягнення 102 138,88 грн у зв`язку з порушенням товариством умов договору про закупівлю бензину № 52-Г від 11.11.2021, а саме, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог, а саме розміром 111 002,85 грн, що знаходяться на банківському рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕЙН ЕНЕРДЖІ» (), відкритому в АТ «ОТП Банк» в м. Київ р/п № ІІА067964, МФО: 300528, а також на кошти на інших рахунках, що відкриті чи будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕЙН ЕНЕРДЖІ» із забороною розпоряджатися грошовими коштами.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що відповідач в порушення загальних засад цивільного та господарського законодавства, зокрема, добросовісності, умов Договору, самовільно без будь-якого попереднього попередження про причини невиконання взятих на себе обов`язків, нехтуючи інтересами держави в особі Держгеокадастру здійснив блокування невикористаних позивачем талонів на суму розміром 90 997,20 грн., оскільки позивачем використано талонів лише на 360 літрів пального на суму 10 432, 80 грн.

Відповідач проігнорував лист-претензію позивача, у порушення умов Договору не вчинив жодних дій по розблокуванню талонів на пальне, не повернув кошти позивачеві, й, наразі продовжує користуватись державними коштами з одночасним позбавленням держави в особі Держгеокадастру використовувати оплачений товар, чим завдав значної додаткової шкоди у вигляді індексу інфляції від притриманих коштів й збитків у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми (90 997,20 грн.) за період з 07.02.2022 по 07.06.2022.

Безпідставне блокування відповідачем талонів, цілеспрямоване порушення положень Договору, робилось спеціально для того, щоб ускладнити повернення державних коштів законному власнику - позивачеві, спрямувати кошти на власні цілі, відповідно, це дає підстави для обґрунтованого твердження, що до закінчення розгляду даної справи кошти можуть бути списані для здійснення розрахунків з третіми особами через укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо, що призведе до невиправданого розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення.

З наведених фактичних обставин вбачається необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо частини коштів, які пропорційні розміру оплаченого позивачем товару, завданим збиткам та співмірні ціні позову й заявленим позовним вимогам.

Зважаючи на те, що позивач отримав пальне, яке зобов`язаний був надати відповідач у строки визначені Договором, від третіх осіб, відповідно, на даний час Держгеокадастр втратив інтерес до виконання умов Договору.

Наведені фактичні обставини та попереднє (латентне) порушення відповідачем умов Договору спричиненого блокуванням талонів, явне небажання відповідача діяти добросовісно протягом тривалого періоду у тому числі мирного, зокрема, розблокувати талони або повернути кошти, це все у сукупності свідчить, що відповідач враховуючи воєнний стан в Україні вживатиме в першу чергу заходів для не повернення державних коштів шляхом перерахування їх на рахунки третіх осіб за надумані або штучно створені борги з метою незаконного набуття власності на державні кошти у сумі розміром 90 997, 20 грн., тим самим обтяжуючи й так вразливий Державний бюджет України.

Кількаразові порушення відповідачем умов Договору в такі короткі строки, ігнорування вимог позивача, безпідставне користування коштами (оплачений товар безпідставно утримується), не вжиття жодних заходів щодо повернення коштів, свідчать про наявність достатніх підстав для висновку, що відповідачем уже створені перешкоди, які з очевидною потенційністю можуть зробити неможливим виконання рішення суду, а також істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він планує звернутися до суду.

Вищевказані обставини у сукупності свідчать про наявність необхідності вжиття заходів забезпечення позову, без застосування яких позивач не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження, що призведе до порушення прав Держгеокадастру на справедливий та ефективний захист порушеного права та необхідності нових звернень до суду в разі списання Відповідачем коштів зі своїх рахунків, до закінчення розгляду справи, на користь третіх осіб.

Невжиття заходів забезпечення позову у даній справі унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав Позивача, за захистом яких він звернеться до суду, оскільки у разі задоволення вимог Позивача у цій справі та прийняття на його користь рішення суду Держгеокадастр не зможе відновити свої права, що продовжить створювати зайві навантаження на Державний бюджет України.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 915/167/20.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) або повернення майна чи про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (схожий за змістом висновок сформульовано у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 23.07.2021 у справі № 915/1429/20).

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.10.2021 у справі № 903/533/21.

Однак, суд зазначає, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів в порядку приписів статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують дійсну імовірність утруднення виконання або невиконання майбутнього рішення господарського суду про задоволення позову в разі невжиття згаданих заходів забезпечення позову (арешту коштів).

Натомість, викладені у заяві доводи зводяться до вказівок на порушення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕЙН ЕНЕРДЖІ" договірних зобов`язань перед заявником та потенційну можливість ухилення відповідача від сплати коштів.

Проте, саме лише посилання заявника на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання грошових зобов`язань без відповідного доказового обґрунтування, зокрема, доказів витрачання коштів, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За відсутності доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраних заявником заходів до забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні заяви Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про забезпечення позову як необґрунтованої.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня з дня складання повного тексту ухвали.

Дата складення та підписання повного тексту ухвали: 13.06.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко