ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2986/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 (суддя Г.В. Смелянець, м.Одеса, повний текст складено 17.01.2022)

у справі № 916/2986/21

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛІАНА, ЛТД»

про стягнення 31 858, 08 грн.,

В С Т А Н О В И В :

01.10.2020 Департамент комунальної власності Одеської міської ради (надалі також Департамент) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛІАНА, ЛТД» (надалі також ТОВ «ЮЛІАНА, ЛТД») про стягнення неустойки в сумі 31 858, 08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України та мотивовані простроченням виконання зобов`язань відповідача з повернення об`єкта оренди після припинення дії договору оренди нежитлового приміщення №7/022 від 17.09.1999, викладеного у новій редакції 12.09.2007.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 у задоволенні позову відмовлено з підстав того, що позивачем не доведено обставин умисного ухилення відповідача від обов`язку повернути позивачу об`єкт оренди, що, в свою чергу, виключає можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, 14.02.2022 Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, а також те, що при його прийнятті судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов передчасного висновку щодо відсутності вини орендаря стосовно вчинення ним дій з повернення орендованого майна та відсутності у нього умислу на ухилення від повернення об`єкту оренди.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що 13.10.2020 Департамент направив на адресу орендаря повідомлення №01-13/4161, яким проінформував, що строк дії договору оренди закінчився 14.08.2020, і керівником ТОВ «ЮЛІАНА, ЛТД» під час судового засідання 08.11.2021 засвідчено обізнаність про закінчення строку дії договору оренди 14.08.2020, що свідчить про наявність у діях відповідача вини (умислу) щодо неналежного виконання умов договору в частині повернення об`єкту оренди.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2986/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

З огляду на тимчасову непрацездатність головуючого судді Л.В. Поліщук з 15.02.2022 по 25.02.2022 та у зв`язку із введенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану з 24.02.2022, питання щодо витребування матеріалів справи та відкладення вирішення питання щодо апеляційної скарги вирішувалося 15.03.2022.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2022 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 у справі № 916/2986/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/2986/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

21.03.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/2986/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 поновлено Департаменту комунальної власності Одеської міської ради пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 у справі №916/2986/21; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; роз`яснено учасникам справи про їх право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України; роз`яснено учасникам справи про їх право подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми у вигляді їх повернення заявникові без розгляду; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 у справі №916/2986/21; повідомлено учасників справи про можливість подати процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо, вчинити інші процесуальні дії, використовуючи засоби електронного зв`язку (підсистеми «Електронний суд», офіційної електронної пошти суду).

Відзив від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛІАНА, ЛТД» на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

У зв`язку із введенням в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 воєнного стану через військову агресією Російської Федерації проти України, розгляд справи з об`єктивних причин здійснено у межах розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

12.09.2017 між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮЛІАНА, ЛТД» (орендарем) укладено у новій редакції договір оренди нежитлового приміщення №7/022 від 17.09.1999 (надалі договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення першого поверху № 502, загальною площею 82,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вулиця Ростовська, будинок 6.

Вищезазначені нежилі приміщення першого поверху № 502 належать територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності на підставі Свідоцтва про право власності (бланк серії САВ № 308040), виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 березня 2007 року на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 23 грудня 2004 року № 767, право власності на які зареєстровано 20.03.2007 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» у книзі 6ог-12, номер запису 611. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13954202, виданого КП «ОМБТІ та РОН» 21.03.2007 року, реєстраційний номер вищевказаних нежилих приміщень першого поверху № 502 становить 18230287.

Характеристика об`єкта оренди наводиться у технічному паспорті, який виданий КП «ОМБТІ та РОН» 13.07.2007 року та у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15362962, виданому КП «ОМБТІ та РОН» 25.07.2007 року.

Згідно із пунктом 1.2. договору передача в оренду об`єкта, зазначеного у пункті 1.1. цього договору, здійснюється на підставі Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та розпорядження Одеського міського голови «Про передачу в оренду приміщень нежитлового фонду у Суворовському районі» від 17.09.1999 року за № 1036-01р.

Термін дії договору оренди у новій редакції - 5 (п`ять) років, а саме: з « 12» вересня 2007 р. до « 12» вересня 2012 р. (п. 1.3. договору).

У пункті 2.2. договору визначено, що за орендоване приміщення орендар зобов`язується з 01.01.2007 року сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 1449,49 грн., без урахування ПДВ та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Пунктом 4.7. договору передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

15.10.2012 сторонами укладено додаткове погодження до договору оренди нежитлового приміщення №7/022 від 17.09.1999, відповідно до якого:

-у тексті договору оренди №7/022 від 17.09.1999 назву орендодавця змінено на Департамент комунальної власності Одеської міської ради згідно з рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 №384-VI «Про затвердження положень про виконавчі органи Одеської міської ради» (пункт 1);

-продовжено строк дії договору оренди №7/022 від 17.09.1999 до 15.10.2014 (пункт 2);

- внесено зміни до договору щодо розміру орендної плати (пункт 3).

Додатковим договором №1 від 01.10.2014 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 12.09.2007 №7/022 сторони внесли зміни в п. 1.3. договору та продовжили строк його дії до 01.09.2017.

Додатковим договором №2 від 14.09.2017 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 12.09.2007 №7/022 сторони внесли зміни в п. 1.3. договору, яким продовжили термін дії цього договору на 2 роки 11 місяців, а саме: з 14.09.2017 до 14.08.2020 (підпункт 1.1. пункту 1 додаткового договору №2 від 14.09.2017). Окрім того, додатковим договором внесені зміни до договору щодо розміру орендної плати.

20.08.2020 орендар звернувся до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з листом, в якому, пославшись на закінчення дії додаткового договору №2 від 14.09.2017 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 12.09.2007 №7/022, просив продовжити строк договору.

Вказаний лист одержаний Департаментом комунальної власності Одеської міської ради 25.08.2020 за вх.№01-14/2978.

В подальшому, орендар звернувся до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з листом від 14.07.2021, в якому просив розірвати договір №7/022 від 12.09.2007 оренди приміщення за адресою: м. Одеса, вулиця Ростовська, будинок 6, у зв`язку з тим, що ТОВ «ЮЛІАНА, ЛТД» припиняє свою господарську діяльність.

Зазначений вище лист орендаря отриманий Департаментом комунальної власності Одеської міської ради 16.07.2021 за вх.№01-14/3691.

30.07.2021 орендарем передано, а орендодавцем прийнято нежиле приміщення першого поверху, загальною площею 82,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Ростовська, будинок 6, про що сторонами складено відповідний акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 30.07.2021.

Окрім того, в матеріалах справи наявне повідомлення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 13.10.2020 вих.№01-13/416, адресоване директору ТОВ «ЮЛІАНА, ЛТД», в якому Департамент зазначив, що строк дії договору закінчився 14.08.2020. Частиною першою статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачений перелік умов, за яких договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його укладено. Пунктом 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 03 червня 2020 р. № 483 (далі - Порядок), який набув чинності з 16.06.2020, передбачена можливість орендаря, що має намір продовжити договір оренди, що підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, звертатися до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. У зв`язку з тим, що відповідачем зазначена заява була надана з порушенням чинного законодавства, керуючись п. 4.7 договору, ст.ст. 526, 785, ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції Закону від 01.02.2020), Департамент вимагав терміново здійснити фактичну передачу нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 82,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ростовська, 6, співробітникам Департаменту за актом приймання-передачі. Також у вказаному повідомленні Департамент попередив відповідача, що у випадку неповернення приміщення, Департамент буде нараховувати неустойку в розмірі подвійної орендної плати за весь час прострочення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язань відповідача з повернення об`єкта оренди після припинення дії договору, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено обставин умисного ухилення відповідача від обов`язку повернути позивачу об`єкт оренди, що, в свою чергу, виключає можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Господарського суду Одеської області з огляду на наступне.

01.02.2020 введений в дію Закон України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019, який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його укладено.

Правові наслідки припинення договору оренди передбачені Цивільним кодексом України та Законом України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019.

Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 14.08.2020 закінчився строк дії договору оренди нежитлового приміщення №7/022 від 17.09.1999, викладеного у новій редакції 12.09.2007.

20.08.2020, тобто після закінчення строку дії договору оренди, відповідач звернувся до позивача з листом, який останній одержав 25.08.2020, та в якому відповідач просив позивача продовжити строк договору оренди №7/022 в редакції від 12.09.2007.

У пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 встановлено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 визнаний таким, що втратив чинність, Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Отже, після 01.07.2020 укладений між сторонами договір оренди нерухомого майна може бути продовжений між сторонами в порядку, встановленому Законом України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019.

Порядок продовження договору оренди встановлений у статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.201, та у постанові Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна», якою затверджений Порядок передачі в оренду державного та комунального майна.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

У частині другій статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 передбачено, що без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:

укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;

укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;

укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;

укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Згідно із частиною третьою статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 передбачено, що рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування.

Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря (частина п`ята статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019).

Відповідно до частини дев`ятої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень:

про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем;

про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.

Як вже зазначалося вище, за наслідками розгляду листа відповідача від 20.08.2020 про продовження строку дії договору оренди, позивачем складено повідомлення №01-13/4161 від 13.10.2020, яким відповідача, серед іншого, повідомлено про те, що його заява про продовження строку дії договору оренди подана з порушенням чинного законодавства, та керуючись п. 4.7 договору, ст. ст. 526, 785, ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції Закону від 01.02.2020), Департамент вимагав терміново здійснити фактичну передачу орендованого відповідачем приміщення.

Натомість матеріали справи не містять доказів надіслання цього повідомлення відповідачу. В свою чергу, відповідач продовжував користуватися орендованим приміщенням та сплачувати орендну плату, яка приймалася позивачем. Лише листом від 14.07.2021 сам відповідач повідомив позивача про припинення господарської діяльності та просив розірвати договір оренди №7/022 в редакції від 12.09.2007.

Відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Частина 2 статті 785 Цивільного кодексу України передбачає особливий вид майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, який полягає у сплаті наймачем, який не виконує обов`язку з повернення речі, неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Особливий статус зазначеної неустойки обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди виникає після закінчення дії договору оренди і наймодавець (орендодавець) в цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші засоби стимулювання до виконання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном. При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором оренди та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18 (пункти 137-139).

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, що зумовлює вимогу щодо сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків та здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності. Зокрема, поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19).

За змістом статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України. У частині першій статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 ЦК України. Тобто судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Такого правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові 11.04.2018 у справі № 914/4238/15, постанові від 24.04.2018 у справі № 910/14032/17 та у постанові від 09.09.2019 у справі №910/16362/18 (пункт 51).

До предмета доказування при розгляді спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного України, як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди, входять обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1806/17 та постанові від 06.07.2021 у справі № 906/562/20.

Суд першої інстанції, встановивши, що дії позивача, який за наслідками розгляду заяви відповідача про продовження договору оренди повідомив останнього, що вказана заява подана із порушенням строків (після закінчення договору оренди) та вимагав повернення орендованого майна, а згодом протягом року здійснює дії щодо щомісячного прийняття орендної плати від відповідача за користування приміщенням, суперечать його попередній поведінці і є недобросовісними, а також врахувавши, що позивачем взагалі не було повідомлено відповідача про прийняте ним рішення за наслідками розгляду заяви відповідача про продовження договору оренди, що позбавило відповідача можливості повернути позивачу приміщення, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено обставин умисного ухилення відповідача від обов`язку повернути позивачу об`єкт оренди, що, в свою чергу, виключає можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, наведені скаржником підстави для скасування рішення місцевого господарського суду не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вказане судове рішення слід залишити без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 у справі №916/2986/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран