ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/611/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (просп. Академіка Глушкова, 40, офіс 315, м. Київ, 03187)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЇ (вул. Мала Арнаутська, 66, м. Одеса, 65007)

про стягнення 117000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЇ, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 117000,00 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем строків здійснення оплати вартості отриманих послуг за договором про надання послуг з утримання обладнання від 01.07.2013 №113/5/189-13, укладеного між відповідачем та ПАТ КИЇВЕНЕРГО, право вимоги за яким позивачем було придбано за результатом електронного аукціону.

25.05.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.91-120, т.1), в якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що: акт від 30.04.2018 №113/5/189-13-04-18, на який позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог, є недійсним, оскільки починаючи з 04.07.2017 генеральним директором ТОВ «Інтертелеком» був ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , при цьому дійсний та оригінальний акт між сторонами був підписаний з резолюцією щодо відсутності взаємних претензій сторін; відповідачем фактично були оплачені послуги, факт надання-прийняття яких посвідчено актом від 30.04.2018 №113/5/189-13-04-18, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок філії «Завод «Енергія «Київенерго» ПАТ «Київенерго», враховуючи лист структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», який є виконавцем послуг згідно з договором про надання послуг з утримання обладнання від 01.07.2013 №113/5/189-13; починаючи з 01.06.2018 договір про надання послуг з утримання обладнання від 01.07.2013 №113/5/189-13 є припинений; позивачем було пропущено встановлений законом строк позовної даності для звернення до суду з позовом, що розглядається в межах цієї справи.

06.06.2022 від позивача до суду надійшла заява (а.с.121, т.1), в якій він просить суд закрити провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з тим, що станом на цей час вимоги, які є предметом позову у цій справі, є погашеними / виконаними у спосіб, що передбачений законом.

Інших пояснень від сторін до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.04.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» було залишено без руху із встановлення позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду: належним чином засвідчених копій: бухгалтерської довідки АТ К.ЕНЕРГО про стан заборгованості відповідача; постанову Господарського суду Донецької області від 24.09.2020 у справі №905/1965/19.

Приймаючи до уваги усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, ухвалою суду від 27.04.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» було прийнято до розгляду та відрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; роз`яснено сторонам про можливість подання відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Обставини справи

Як пояснив суду позивач, право вимоги за договором про надання послуг з утримання обладнання від 01.07.2013 №113/5/189-13, укладеного між відповідачем та ПАТ КИЇВЕНЕРГО, було придбано позивачем за результатами електронного аукціону. На підтвердження підстав позову позивач подав такі докази:

- договір про надання послуг з утримання обладнання від 01.07.2013 №113/5/189-13, укладений між ПАТ «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» (виконавець) та ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» (замовник) (а.с.10-13, т.1);

- акт надання послуг від 30.04.2018 №113/5/189-13-04-18 (а.с.14, т.1), який не підписаний замовником послуг за договором 01.07.2013 №113/5/189-13, проте підписаний від виконавця послуг директором СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» та містить відомості щодо надання послуг у квітні 2018 року на суму 117000,00 грн за вказаним договором;

- протокол проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 (а.с.15-17, т.1), який містить відомості, зокрема, щодо продажу прав вимоги дебіторської заборгованості АТ «К.Енерго» на загальну суму 38940309,12 грн та щодо переможця аукціону ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»;

- платіжне доручення від 02.08.2021 №11815 на суму 70928,93 грн (а.с.18, т.1), на підтвердження обставини перерахування на рахунок АТ «К.Енерго» гарантійного внеску (ціни реалізації);

- акт про придбання майна на аукціоні від 02.08.2021 (а.с.19-20, т.1), підписаний між АТ «К.Енерго» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Паркулаб В.Г. (продавець) та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» (покупець), яким останні посвідчили, зокрема, факт передачі АТ «К.Енерго» на користь позивача права грошової вимоги на загальну дебіторську заборгованість в сумі 38940309,00 грн, деталізація змісту та сутності якої міститься в додатку №1 до протоколу №5 комітету кредиторів АТ «К.Енерго», а також у додатку №1 до цього акту;

- додаток №1 до акту про придбання майна на аукціоні UA-PS-2021-07-16-000066-1 по лоту 69, який відбувся 27.07.2021 (а.с.21-24, т.1). Вказаний додаток містить відомості, в тому числі, щодо передачі позивачу права вимоги заборгованості на суму 117000,00 грн, яка рахується за контрагентом ТОВ «Інтертелеком» по договору №113/5/189-13, дата операції 30.04.2018;

- вимогу позивача від 08.01.2022 №08-3/01 (а.с.25-30, т.1), направлену відповідачу щодо погашення боргу за договором №113/5/189-13 на підставі акту від 30.04.2018 №113/5/189-13-04-18 в розмірі 117000,00 грн.

Так, за умовами договору про надання послуг з утримання обладнання від 01.07.2013 №113/5/189-13 виконавець (ПАТ «Київенерго») зобов`язався забезпечити розміщення пересувного тимчасового обладнання базової станції стільникового зв`язку комунікаційної мережі замовника та антенно-фідерного пристрою (RBS), на визначених сторонами ділянках об`єктів виконавця у відповідності до додатку №2 до цього договору, згідно з проектною документацією, яка розроблена замовником і погоджена з контролюючими органами. Виконавець за цим договором зобов`язався надавати послуги по утриманню обладнання замовника (додаток №1 до договору), а замовник зобов`язався оплатити надані йому послуги відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п.3.1., 3.2., 3.3. договору місячна плата за надання виконавцем послуг, обумовлених цим договором, з урахуванням відповідних витрат і нарахувань виконавця (без вартості компенсації електроспоживання RBS) визначається розрахунком вартості послуг з утримання обладнання замовника на визначених сторонами ділянках об`єктів виконавця, на яких розміщується обладнання RBS (додаток №2 до договору), який є невід`ємною частиною договору. Замовник здійснює оплату виконавцю щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця шляхом банківського переказу на поточний рахунок виконавця згідно з рахунком-фактурою за поточний місяць. Надання послуг по утриманню обладнання за звітний період закривається актом надання послуг, який надсилається замовнику не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним. Після підписання акта надання послуг замовник зобов`язаний повернути один примірник виконавцю. У разі зміни ціни за актом наданих послуг коригування ціни здійснюється у рахунку-фактурі поточного місяця за звітний. Нарахування плати за послуги починається з дати підписання договору.

За умовами п.7.1. договору він набирає чинності з 01.07.2013 і діє протягом одного календарного року з можливістю подальшої пролонгації. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до дати закінчення дії договору жодна із сторін не заявить у письмовій формі про бажання припинити дію даного договору. Сторони зобов`язані протягом 20 (двадцяти) днів з моменту завершення строку дії цього договору здійснити остаточні розрахунки за ним.

Додатком №3 до договору сторони погодили, що вартість послуг, які надаються за договором, становить 117000,00 грн в місяць (а.с.103, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.107, т.1), структурний відокремлений підрозділ «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», як сторона договору, звернувся до відповідача з листом від 13.06.2016 №029/113/5/6495, в якому просив розрахунки за договором від 01.07.2013 №113/5/189-13 між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Інтертелеком» проводити за такими реквізитами: філіал «Завод «Енергія «Київенерго» ПАТ «Київенерго», .

30.04.2018 між СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Інтертелеком» був складений акт №113/5/189-13-04-18 (а.с.109, т.1), яким останні підтвердили надання виконавцем у квітні 2018 року послуг за договором від 01.07.2013 №113/5/189-13 на суму 117000,00 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 14.05.2018 №19519 (а.с.106, т.1), відповідачем була проведена оплата в сумі 117000,00 грн на користь філіалу «Завод «Енергія «Київенерго» ПАТ «Київенерго», , із призначенням платежу «за утримання обладнання в квітні 2018 року по договору від 01.07.2013 №113/5/189-13 згідно з рахунком від 18.04.2018 №111».

Між цим, далі СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» звернувся до відповідача з листом від 30.04.2018 №029/113/5/2002 (а.с.108, т.1) щодо припинення дії договору з 01.05.2018.

Отже, вартість наданих відповідачу у квітні 2018 року послуг в розмірі 117000,00 грн за договором від 01.07.2013 №113/5/189-13 відповідачем повністю сплачена ще до подання позову 14.05.2018, що підтверджується матеріалами справи, пояснення відповідача та визнається позивачем у поданій до суду заяві про закриття провадження у справі.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За змістом ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Позиція суду

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулось до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього заборгованості в розмірі 117000,00 грн. Як зазначає позивач, спірна у цій справі заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині здійснення оплати вартості наданих за договором послуг у квітні 2018 року, факт надання / отримання яких підтверджується актом від 30.04.2018 №113/5/189-13-04-18.

Водночас, як встановлено судом, кошти, які є предметом спору у цій справі, відповідачем були повністю сплачені, що підтверджується наявним у справі платіжним дорученням від 14.05.2018 №19519, а також визнається сторонами. Так, з урахуванням того, що станом на цей час предмет спору відсутній, позивачем було подано до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст.231 ГПК України.

Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем вимог, а також щодо поданого останнім клопотання про закриття провадження у цій справі, суд виходить з такого.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі вищевказаної норми ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №13/51-04, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 30.11.2021 у справі №922/3368/20, від 07.12.2021 у справі №910/14950/20, від 18.11.2021 у справі №910/18700/20, від 28.09.2021 у справі №906/1526/20.

Отже, як встановлено судом, на день звернення позивача до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення спірних коштів у сумі 117000,00 грн вони вже були сплачені відповідачем, відповідно, предмет спору у цій справі перестав існувати не в процесі розгляду справи, а до подання позову, а тому підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України відсутні.

Водночас, враховуючи, що спірні кошти були сплачені ще до подання позову позивачем, відповідно в цьому випадку відсутня обставина порушеного права позивача у спірних правовідносинах і відсутні правові підстави для задоволення позову.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЇ про стягнення 117000,00 грн слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов позивача не підлягає задоволенню, сплачений позивачем при поданні позову судовий збір в сумі 2481,00 грн слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 2481,00 грн покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20 червня 2022 р.

Суддя Д.О. Бездоля