ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.2022м. СумиСправа № 920/495/21

Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Заєць С.В., суддя Котельницька В.Л., суддя Жерьобкіна Є.А., розглянувши матеріали по справі № 920/495/21

за позовом Керівника окружної прокуратури міста Суми (40000, м. Суми,

вул. Герасима Кондратьєва, 79) в інтересах держави в особі

позивача: Державної екологічної інспекції у Сумській області

(40000, м. Суми, вул. Першотравнева, 29, )

до відповідача:Комунального підприємства Сумижилкомсервіс Сумської міської

ради (40031, м. Суми, вул. Романа Атаманюка, 49А, код ЄДРПОУ

34328815)

про стягнення 287592 грн 22 коп.

за участю представників сторін:

Прокурор Карпенко Д.В.,

Від позивача Матюха Д.М.,

від відповідача Сінько О.А., адвокат,

за участю секретаря судового засідання Гордієнко Ж.М.

Суть спору: 11.05.2021 прокурор в інтересах позивача звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідача 287 592,22 грн. завданої шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок забруднення та засмічення земельних ділянок, зарахувавши вказані кошти на рахунок (код - 24062100, р/р UА 018520, код ЄДРПО -379700621, Казначейство України (ЄАП) з подальшим перерахуванням 86 277,67 грн. (30%) - до спеціального фонду Державного бюджету України; 57 518,44 грн. (20%) - до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради; 143 796,11 грн. (50%) - до спеціального фонду місцевого бюджету Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області. А також просить стягнути з відповідача кошти, витрачені на сплату судового збору.

Ухвалою суду від 14.05.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10.06.2021, 11:00.

08.06.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог.

09.06.2021 прокуратурою надано відповідь від 09.06.2021 № 51-2586вих21 на відзив на позовну заяву відповідача.

09.06.2021 представником позивача подано клопотання б/н від 09.06.2021 про відкладення судового засідання.

10.06.2021 представником відповідача подано до суду заяву про неможливість участі в судовому засіданні та відкладення розгляду справи на інший день.

В судовому засіданні 10.06.2021 судом постановлено протокольну ухвалу, якою клопотання позивача про відкладення судового засідання та заяву відповідача про неможливість участі в судовому засіданні та відкладення розгляду справи на інший день задоволено.

У судовому засіданні від 10.06.2021 оголошено перерву до 22.06.2021, 11:40.

15.06.2021 позивачем Державною екологічною інспекцією у Сумській області подано відповідь на відзив від 14.06.2021 № 1979/10-23.

17.06.2021 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив (позивача).

В судовому засіданні 22.06.2021 оголошено перерву до 01.07.2021, 12:10.

30.06.2021 позивачем надано до суду клопотання про долучення доказів від 29.06.2021 №2148/10-23.

30.06.2021 позивачем надано до суду пояснення по справі від 29.06.2021 № 2151/10-23.

01.07.2021 відповідачем подано до суду клопотання про витребування доказів. Відповідно до зазначеного клопотання відповідач просить витребувати у Сумської окружної прокуратури копію протоколу огляду від 26.06.2020 в кримінальному провадженні 0000126 із доданим до нього відеозаписом проведених слідчих дій. Витребувати у позивача пакети, до яких пакувались відібрані ґрунти як речові докази.

Протокольною ухвалою від 01.07.2021 долучено до матеріалів справи докази подані представником відповідача, задоволено клопотання позивача про долучення доказів та долучено до матеріалів справи подані позивачем докази, долучено до матеріалів справи письмові пояснення позивача, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача б/н від 30.06.2021 (вх. № 2621 від 01.07.2021) про витребування доказів, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 19.07.2021, 12:20.

19.07.2021 відповідачем надано до суду клопотання про витребування доказів, відповідно до змісту якого просить суд витребувати у Сумської окружної прокуратури належним чином завірені копії:

1. Копії ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду про надання дозволу на проведення огляду полігону ТПВ на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області в кримінальному провадженні №0000126 від 30.04.2020, що відбувся 26.05.2020.

2.Копії протоколу огляду полігону ТПВ від 26.05.2020р. в кримінальному провадженні №0000126 від 30.04.2020, що відбувся 26.05.2020.

3. Копії відеозапису проведення огляду полігону ТПВ в кримінальному провадженні №0000126 від 30.04.2020, що відбувся 26.05.2020.

4. Копії постанови від 25.05.2020 про залучення в якості спеціалістів працівників екологічної інспекції в кримінальному провадженні №0000126 від 50.04.2020 під час проведення слідчої дії огляду полігону ТПВ.

5. Копії постанови про передачу для дослідження до екологічної інспекції речових доказів - проб ґрунтів, що були відібрані під час огляду полігону ТПВ, або будь-який інший документ про передачу проб ґрунтів екологічній інспекції для досліджень.

В судовому засіданні 19.07.2021 судом постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву до 22.07.2021, 11:20.

В судовому засіданні 22.07.2021 судом постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву до 29.07.2021, 12:40.

27.07.2021 представником позивача надано до суду Заперечення від 27.07.2021 на клопотання про витребування доказів.

29.07.2021 відповідачем подано до суду Заперечення від 29.07.2021 на дії головуючого судді (в порядку ст. 42 ГПКУ).

29.07.2021 відповідачем подано до суду клопотання про визнання недопустими доказів (в порядку ст. 42,77 ГПКУ).

29.07.2021 розгляд справи № 920/495/21 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. на лікарняному з 24.07.2021 по 04.08.2021.

Ухвалою суду від 05.08.2021 призначено розгляд справи № 920/495/21 на 11.08.2021, 14:10.

11.08.2021 відповідачем надано до суду:

- клопотання про виклик свідків;

- доповнення до клопотання про витребовування доказів;

- щодо пояснень по справі позивача (в порядку ст. 42 ГПКУ);

11.08.2021 прокурором надано до суду письмові пояснення на клопотання та заперечення представника КП Сумижилкомсервіс СМР.

Ухвалою суду від 11.08.2021 в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів від 19.07.2021 (вх. № 2779 від 19.07.2021) відмовлено. Розгляд клопотання відповідача про виклик свідків від 11.08.2021 (вх. № 3055 від 11.08.2021) відкладено на наступне судове засідання. Призначено колегіальний розгляд справи №920/495/21.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 16.08.2021 для розгляду справи призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Заєць С.В, судді Котельницька В.Л. та Жерьобкіна Є.А.

Ухвалою суду від 17.08.2021 справу № 920/495/21 прийнято до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Заєць С.В, судді Котельницька В.Л. та Жерьобкіна Є.А.; розгляд справи розпочато спочатку та призначено підготовче засідання на 15.09.2021, 10:30.

14.09.2021 прокуратурою надано письмові пояснення від 14.09.2021 № 51-5562вих-21 щодо клопотання відповідача про виклик свідків.

Ухвалою суду від 15.09.2021 клопотання представника відповідача від 11.08.2021 (вх.№ 3055 від 11.08.2021) про виклик свідків задоволено. Закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2021, 12:00. Також постановлено викликати у судове засідання по суті справи, призначене на 20.10.2021, 12:00 наступних свідків: громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; - громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

20.10.2021 розгляд справи № 920/495/21 не відбувся, в зв`язку з перебуванням головуючого судді Заєць С.В. на лікарняному (в період з 04.10.2021 по 29.10.2021).

Ухвалою суду від 03.11.2021 призначено справу до судового розгляду по суті на 29.11.2021, 12:30. Викликано у судове засідання по суті справи, призначене на 29.11.2021, 12:30 наступних свідків: громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

29.11.2021 в судовому засіданні судом було постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву до 23.12.2021, 11:00.

23.12.2021 відповідачем надано до суду додаткові письмові пояснення.

23.12.2021 розгляд справи № 920/495/21 не відбувся, в зв`язку з перебуванням судді Котельницької В.Л. у відпустці (в період з 17.12.2021 по 06.01.2022).

Ухвалою суду від 10.01.2022 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.01.2022) призначено розгляд справи по суті на 28.01.2022, 10:00. Викликано у судове засідання по суті справи, призначене на 28.01.2022, 10:00 наступних свідків: громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

25.01.2022 позивачем надано до суду Додаткові письмові пояснення.

28.01.2022 в судовому засіданні 28.01.2022 проведено допит свідка ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою від 28.01.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 03.02.2022,10:00.

Ухвалою суду від 28.01.2022 викликано у судове засіданні по суті справи, призначене на 03.02.2022, 10:00 громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

03.02.2022 розгляд справи № 920/495/21 не відбувся, в зв`язку з перебуванням судді колегії Котельницької В.Л. у відпустці.

Ухвалою суду від 03.05.2022 призначено розгляд справи по суті на 07.06.2022, 10:00.

У судовому засіданні 07.06.2022 під час судових дебатів прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, а представники відповідача проти задоволення позову заперечував.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 07.06.2022 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

Фактичні обставини справи

Окружною прокуратурою міста Суми за результатами вивчення стану законності сплати шкоди завданої навколишньому природному середовищу встановлено, що комунальне підприємство «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (далі - КП «Сумижилкомсервіс» СМР) внаслідок забруднення та засмічення земель, завдало шкоди навколишньому природному середовищу.

Статтею 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» зазначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, в тому числі, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Державна екологічна інспекція у Сумській області, відповідно до «Положення про Державну екологічну інспекцію у Сумській області», що затверджене Наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 № 52, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони земель.

В ході проведення у період 26.05.2020-27.05.2020 позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради встановлено факт експлуатації полігону твердих побутових відходів міста Суми (Сумська область, Краснопільський район (на північний захід від с.Братське та на південний захід від с.Кам`яне) порушення вимог природоохоронного законодавства, в тому числі не забезпечується поводження з відходами, які приймаються на КП «Сумижилкомсервіс» відповідно до встановлених вимог.

Відповідно до паспорту місця видалення відходів №23 від 19.02.2009, місце знаходження полігону для складування твердих побутових відходів КП «Сумижилкомсервіс» СМР визначено с.д.34°55 25п.пі.50°43 00, 2,3 км на північний захід від с. Братське та 3,5 км на південний захід від с. Кам`яне).

На час проведення перевірки вказана територія відноситься до Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Зокрема, встановлено забруднення наступних земельних ділянок:

1- земельна ділянка № 1, яка розташована в районі кутової частини котловану другої черги шостого сектору за огороджувальною дамбою площею 187 m2, висота відходів становить 0,2 м;

2 - земельна ділянка №2, яка розміщена на території господарського двору за металевим гаражем (між дамбою та ангаром) виявлено засмічення земельної ділянки площею 120 m2, висота відходів становить 0,2 м;

3 - земельна ділянка №5, яка розміщена із зовнішньої сторони огороджувальної дамби напроти ям Беккері засмічення земельної ділянки площею 114 m2, висота відходів становить 0,2 м;

4 - земельна ділянка №3, яка розміщена на території господарського двору, ліворуч від в`їзду на територію полігону, на відстані 7 м від оглядової ями твердих побутових відходів міста Суми КП «Сумижилкомсервіс» СМР засмічення земельної ділянки площею 27,5 m2, висота відходів становить 0,2 м

5 - земельна ділянка №4, яка розміщена на території господарського двору, ліворуч від в`їзду на територію полігону, на відстані 15 м від оглядової ями твердих побутових відходів міста Суми КП «Сумижилкомсервіс» СМР, засмічення земельної ділянки площею 12,5 m2, висота відходів становить 0,2 м;

Крім того, встановлено засмічення наступних земельних ділянок:

1 - земельна ділянка №1, яка розташована в районі кутової частини котловану другої черги шостого сектору за огороджувальною дамбою площею 187 m2, об`ємом відходів 37,4 m3;

2 - земельна ділянка №2, яка розміщена на території господарського двору за металевим гаражем (між дамбою та ангаром) виявлено засмічення земельної ділянки площею 120 m2, об`ємом відходів 24 m3;

3 - земельна ділянка №3, яка розміщена із зовнішньої сторони огороджувальної дамби напроти ям Беккері засмічення земельної ділянки площею 114 m2, об`ємом відходів 22,8 m3;

Відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 №422/13689 та затверджена Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 №149, на підставі акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в КП «Сумижилкомсервіс» №177/04 від 27.05.2020 Державної екологічної інспекції у Сумській області, акту відбору проб ґрунтів від 26.05.2020 №19-05- 2020 та протоколу №19-06-2020 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 04.06.2020 Державною екологічною інспекцією у Сумській області здійснено розрахунок розміру шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням вказаних земельних ділянок КП «Сумижилкомсервіс» СМР.

Загальна сума шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням вказаних земельних ділянок КП «Сумижилкомсервіс» СМР складає 287 592,22 грн.

22.06.2020 Державною екологічною інспекцією у Сумській області на адресу КП Сумижилкомсервіс» СМР надіслано претензію про сплату в доход місцевого бюджету Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області 287 592 грн. 22 коп. шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням вищевказаних земельних ділянок.

Відповідач на претензію не відреагував, збитки не погасив.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Обґрунтування представництва інтересів прокурором

Пунктом 3 ст.1311 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави, у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частин 3, 4, 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У відповідності до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі № З-рн/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У зв`язку з цим, органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція у Сумській області.

Разом з цим, встановивши підстави для стягнення із відповідача відповідних збитків, вказаний контролюючий орган замість самостійного вжиття заходів цивільно-правового характеру та звернення до суду із позовом, надіслав лист від 27.08.2020 до органів прокуратури з метою вжиття ними представницьких повноважень на захист державних інтересів.

З метою спонукання ДЕІ у Сумській області щодо здійснення повноважень зі стягнення збитків, завданих КП «Сумижилкомсервіс» СМР та пропозицією самостійно пред`явити позовну заяву до суду, Окружною прокуратурою міста Суми направлено листи від 08.04.2021 та 22.04.2021.

Разом з цим, до цього часу інспекцією заходи щодо стягнення з КП «Сумижилкомсервіс» СМР в судовому порядку вказаних збитків не вжито, на адресу Окружної прокуратури міста Суми надано відповідь, де вказано, що заходи по стягненню вказаних збитків інспекцією вжито не було.

Вказане свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави та відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову, ураховуючи, що інтереси держави на цей час залишаються незахищеними.

Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц, № 924/1256/17).

На думку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу та органу місцевого самоврядування може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Відтак, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах . держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та Верховного суду від 30.07.2020 справа №904/5598/18).

За таких обставин, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.

Крім цього, Окружною прокуратурою міста Суми попередньо до пред`явлення позовної заяви до суду до Державної екологічної інспекції у Сумській області надіслано лист, яким поінформовано про представництво прокурором інтересів держави у вказаних правовідносинах.

Позиція суду

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. (ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України).

При цьому, ст.12 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.

Частиною 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до приписів ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.

Положеннями ст. 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною.

Приписами ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» закріплено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України. Державній охороні від негативного впливу несприятливої екологічної обстановки підлягають також здоров`я і життя людей.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Положеннями ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» закріплено, компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно приписів ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно зі статтею 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи:

1. Неправомірність поведінки особи. - Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

2. Наявність шкоди. - Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

4. Вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На Позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Здійснюючи правову оцінку спірних правовідносин, суд вказує, що предметом доведення у даній справі є, перш за все, встановлення наявності або відсутності з боку відповідача факту порушення вимог природоохоронного законодавства, які спричинили заявлені позивачем збитки.

Як встановлено судом, позивачем в період з 26.05.2020 по 27.05.2020 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради.

Відповідно до направлення на проведення позапланової перевірки від 26.05.2020 № 245/04 (а.с. 21, т.1) підставою для проведення перевірки є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю), предметом перевірки контроль виконання припису № 442/04 від 08.11.2019.

Припис № 442/04 від 08.11.2019 містить 4 пункти вимог з різними строками їх усунення, зокрема:

- п. 1 «забезпечити поводження з відходами, які приймаються КП «Сумижилкомсервіс» СМР відповідно до встановлених вимог законодавства» термін виконання до 01.12.2019 та постійно;

- п. 2 «не допускати захоронення відходів на полігоні твердих побутових відходів міста Сум із перевищенням проектних показників» - термін виконання до 11.11.2019;

- п. 3 «встановити лічильник забору води на свердловині» термін виконання до 01.03.2020;

- п. 4 «забезпечення проведення заходів щодо здійснення контролю за дотриманням затверджених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря» - термін виконання до 01.05.2020. (а.с. 43-44, т. 1).

Як зазначається сторонами в судових засіданнях та письмових поясненнях, так вказується в направленні на перевірку, що попередню (позапланову) перевірку з питань контролю виконання припису № 442/04 від 08.11.2019 було проведено 14.04.-15.04.2020 (а.с. 21, т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (від 05.04.2007 № 877-V) унормовано, що повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Стаття 10 вищезазначеного Закону передбачає, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), в тому числі якщо: орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що 26.05.2021 в офісі КП «Сумижилкомсервіс» СМР (відповідач) за адресою вул. Р. Атаманюка, буд.49 А, м. Суми, з 8 години 56 хв. до 17 години 48 хв. провадився обшук на підставі Ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду №592/6118/20 від 20.05.2020 в кримінальному провадженні №00126. Під час обшуку керівнику підприємства було заборонено покидати приміщення та телефонувати.

Одночасно 26.05.2020 з 8-30 ранку на полігоні твердих побутових відходів відповідача, що знаходиться на землях Великобобринського старостинського округу Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області розпочався огляд на підставі Ухвали слідчого судді №592/5936/20 від 14.05.2020 в кримінальному провадженні №00126, під час якого працівникам полігону заборонили покидати територію полігону та телефонувати.

Тобто, фактично перевірка провадилась без участі керівника підприємства або особи ним уповноваженої, який був заблокований правоохоронними органами під час обшуку в іншому приміщенні.

Відповідно до п.11.ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 р. N 877, передбачено, що плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.

Таким чином, при складанні акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в КП «Сумижилкомсервіс» № 177/04 від 27.05.2020 Державною екологічною інспекцією у Сумській області від 27.05.2020 останній порушив вимоги чинного законодавства, зокрема:

- п.11.ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V, в частині не допуску керівника підприємства відповідача до перевірки;

- п.15.ст. 4 Закону № 877, п. 5 Наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 26.11.2019 року № 450 Про затвердження Уніфікованої форми акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо отримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів в частині не включення до акту перевірки додатку 4 Перелік питань щодо проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства про поводження з відходами» із переліком питань що можуть бути перевірені.

- п.8 Положення про державну екологічну інспекцію, затверджене Постановою КМУ від 19.04.2017 № 275 в частині використання слідчих дій в межах кримінального провадження для складання акту перевірки за відсутності порядку взаємодії з правоохоронними органами, затвердженому законодавством.

- ч.1 ст. 6 Закону № 877 в частині проведення повторної перевірки того самого припису;

- ст. 10 Закону № 877 в частині позбавлення відповідача права на не допуск до перевірки в разі якщо вона проводиться повторно.

Окрім цього, позивач не зазначив в акті відбору проб площу земельної ділянки з якої ним обиралась пробна земельна ділянка. Так, в акті перевірки зазначено, що площа господарського подвір`я складає 1065кв. м., а площа прилеглої земельної ділянки - 2925 кв.м. Але ці дані не зазначені в акті відбору. Площа пробних земельних ділянок не відповідає її розміру, визначеному в ДСТУ, а є значно меншими. В акті відбору не зазначена вага проб, що унеможливлює їх контроль на випадок призначення судової експертизи. Не зазначення точної ваги зумовлює можливість домішок речовин, який неможливо проконтролювати.

Фактично працівниками позивача, що склали акт відбору проб, не було здійснено відбирання об`єднаної проби. Оскільки на кожній із зазначених земельних ділянок було зроблено тільки одну точкову пробу і в найбільш забрудненому місті (біля ангару із дизельним генератором освітлення полігону та біля оглядової ями транспорту). В той же час в акті відбору відображено, що нібито було зроблено 5 точкових проб на кожній земельній ділянці. Даний факт може бути підтверджений відеозаписом протоколу огляду в кримінальному провадженні.

Об`єднана проба - суміш не менш ніж двох точкових проб, (п.2.3 ДСТУ 17.4.3.01-2019 Охорона довкілля. Якість ґрунту. Загальні вимоги відбирання проб). При загальному забрудненні ґрунту пробні площадки намічають на координатній сітці, вказуються їх номери та координати (п.3.1 ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01-2019). При локальному забрудненні ґрунту для визначення пробних площадок застосовують систему концентричних кругів, розташованих на диференційних відстанях від джерела забруднення. В направленні основного розповсюдження забруднених речовин систему концентричних кругів продовжують у вигляді сегменту (п.3.2 ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01-2019). Розмір пробної площі при визначенні вмісту у ґрунті хімічних речовин повинен складати не менш ніж 0,5 Га або 5000 кв.м. При цьому проба повинна бути об`єднана, (п.5.1 ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01-2019). Для хімічного аналізу об`єднану пробу складають з менш ніж п`яти точкових проб (п.5.3 ДСТУ ГОСТ 17.4.4.02-2019 Охорона довкілля. Ґрунти. Методи відбору та підготовки проб для хімічного, бактеріологічного, гельмінтологічного аналізу).

В акті відбору зазначаються площа земельної ділянки та площа пробної ділянки, яка визначається методами зазначеними вище. Крім того повинна бути зазначена маса проби визначена в кг (додаток 19 до Наказу міністерства екології та природних ресурсів України від 19.04.2013р. №179 «Про запровадження форм документації підрозділів інструментально - лабораторного контролю Держекоінспекції України та її територіальних органів», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2013 р. за № 739/23271).

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (ст.6 Закону 877).

Як зазначає в своїх поясненнях представник відповідача, представник КП «Сумижилкомсервіс» СМР не був уповноважений керівником на підписання акту відбору проб, не є спеціалістом з цього питання та взагалі не бачив як відбирались проби на земельних ділянках №1,5.6. Своє прізвище в акті відбору не писав, як і слово «немає» навпроти «зауваження щодо стану проб та записів», як зазначив в поясненнях - думав, що підписує документи слідчому.

Ні в наказі на перевірку №258-11 від 26.05.2020 ні в направленні №245/04 від 26.05.2020 не зазначено про перевірку хімічного складу ґрунтів, оскільки при складанні припису від 08.11.2019 та при проведенні перевірки від 29.07.2019 було встановлено, що відповідач дотримується вимог діючого законодавства, має паспорт на полігон, веде власний постійний моніторинг забруднення місць утворення відходів, дотримується правил експлуатації полігонів. Тобто, перевіряючи особи самовільно прийняли рішення про відбір проб за участю понятих поза межами перевірки припису. Або такі проби були відібрані не в ході перевірки, а в ході кримінального провадження і оцінку їм повинен дати суд при розгляді кримінальної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір збитків за засмічення земельної ділянки був розрахований відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997р. №171 (далі Методика), за формулою 6: РШЗ = АхБх ГОЗ х ПДЗ х КЗЗ х КНВ х КЕГ, де КЗЗ зокрема, коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, який визначається за додатком 6.

Відповідно ж до приписів п.3.5. Методики при виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди, а пунктом 3.5.1. Методики передбачено, що об`єм відходів (м3), що спричинили засмічення, встановлюють за об`ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням.

Згідно п.5.5 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997 №171 розмір шкоди внаслідок засмічення земель визначається за формулою 6, та має містити коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічені її відходами, який позначається як КЗЗ, і визначається за додатком 6 цієї Методики, та визначається з урахуванням об`єму відходів (Ов), м3, виходячи з товщини шару відходів.

Але в акті перевірки не зазначено товщину шару відходів. В акті перевірки від 27.05.2020 вказується, що висота відходів десь складає 0,3м, а десь 0,2м. Вимірювання шару відходів не провадилось.

Відсутність таких даних унеможливлює правильне та об`єктивне визначення розміру відповідальності відповідача на підставі вказаної Методики, а відтак і розрахунок є безпідставним.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що розрахунок складений на підставі неправильно здійснених дій щодо відбору проб та вимірювання, а також без врахування даних паспорту про дозволену кількість забруднень.

Методика визначення розміру шкод,и зумовленою забрудненням та засміченням земельних ресурсів не застосовується при санкціонованих (передбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, (п. 1.3 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища 27.10.1997 № 171 (у редакції наказу Мінприроди -04.04.2007 № 149).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом господарської діяльності КП «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (код ЄДРПОУ - 34328815) по КВЕД - 38.21 є оброблення та видалення безпечних відходів.

Полігон ТПВ має санітарно-технічний паспорт (п.1.8 Наказу Міністерства з питань ЖКГ України від 01.12.2010 № 435 «Про затвердження Правил експлуатації полігонів побутових відходів»). На підставі даних захоронення ТПВ відповідач сплачує екологічний податок, який і є компенсацією шкоди.

Санітарно-технічний паспорт полігону ТПВ є паспортом об`єкту будівництва, реконструкції чи технічного переоснащення, який включає основні техніко-економічні та експлуатаційні характеристики полігону, а також найважливіші дані і показники стосовно його впливу на довкілля, в т.ч. систему показників, які відображають вплив полігону на навколишнє природне середовище. Тобто, показники, які дозволені при використанні полігону. (Наказ Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ України від 05.04.2007р. № 120)

Отже, при складанні розрахунку позивачем порушені п .1.3, п.5.5. п.3.5. 3.5.1 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997 №171 в частині не врахування даних паспорту щодо дозволеного забруднення та проведення розрахунку об`єму засміченні без вимірювання шару відходів.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що Прокурором та Позивачем не доведено наданими доказами наявності всіх складових елементів, передбачених ст. 1166 ЦК України для відшкодування шкоди з відповідача.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування під час розгляду справи категорій стандартів доказування - правил, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосований Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За таких обставин, з огляду на недоведеність викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області до Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради про стягнення 287592 грн. 22 коп. збитків є не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується наступним:

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в частині сплати судового збору за розгляд справи в першій інстанції покладаються на Позивача (Прокурора).

Керуючись статями 123, 129, 232, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 15.06.2022.

Головуючий суддя С.В. Заєць

Суддя В.Л. Котельницька

Суддя Є.А. Жерьобкіна