РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2022Справа № 910/1402/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки»

про стягнення 114 890, 45 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 114 890, 45 грн, з яких: 106 075, 26 грн - основний борг, 2 212, 84 грн - 3 % річних та 6 602, 36 грн - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг № 26691С-АТІ від 02.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» строк для усунення недоліків позовної заяви.

16.02.2022 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» про усунення недоліків позовної заяви (надіслана на електронну пошту суду).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема повідомлено, що відповідач протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

02.05.2022 до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» про розгляд справи за участю та викликом сторін, в якому відповідач просить суд розглядати дану справи у порядку загального позовного провадження за участю та з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2022 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» про розгляд справи за участю та викликом сторін - відмовлено.

12.05.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначає, що має місце прострочення оплати за актом № 112004 від 29.04.2021 на суму 15 624, 60 грн та за актом № 132354 від 29.10.2021 на суму 17 207, 70 грн, загальна сума прострочення складає 32 832, 30 грн. Також, відповідач зазначає, що акт № 120065 від 31.03.2021 на суму 73 242, 96 грн на адресу відповідача не надходив, не підписаний, а тому не може вважатися узгодженим сторонами договору.

Крім того, відповідач просить суд зобов`язати позивача надіслати на адресу відповідача додані до позовної заяви документи, а саме: копія договору № 26691С-АТІ від 02.03.2021 та протокол розбіжностей до нього від 02.03.2021; копії актів виконаних робіт №№ 119049 від 15.03.2021, 120065 від 31.03.2021, 122004 від 29.04.2021, 127630 від 04.08.2021, 129432 від 08.09.2021, 130089 від 20.09.2021, 130211 від 22.09.2021, 130208 від 22.09.2021, 132354 від 29.10.2021; роздруківка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Світ Агротехніки»; ордер серія АЕ № 1119965 від 19.01.2022; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4055 від 19.12.2018; копія посвідчення адвоката № 1745 від 19.12.2018; копія детального розрахунку 3 % річних та 5 % штрафу прострочення.

Розглянувши заявлене у відзиві клопотання відповідача, суд відмовляє у його задоволенні, оскільки на виконання вимог ст. 164 та ст. 172 Господарського процесуального кодексу України щодо відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів, позивачем надано опис вкладення до цінного листа з відтиском календарного штемпеля поштового відділення - 26.01.2022, з якого вбачається, що на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки»: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. № 21 було надіслано, зокрема копія договору № 26691С-АТІ від 02.03.2021 та протокол розбіжностей до нього від 02.03.2021; копії актів виконаних робіт №№ 119049 від 15.03.2021, 120065 від 31.03.2021, 122004 від 29.04.2021, 127630 від 04.08.2021, 129432 від 08.09.2021, 130089 від 20.09.2021, 130211 від 22.09.2021, 130208 від 22.09.2021, 132354 від 29.10.2021; роздруківка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Світ Агротехніки»; ордер серія АЕ № 1119965 від 19.01.2022; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4055 від 19.12.2018; копія посвідчення адвоката № 1745 від 19.12.2018; розгорнутий розрахунок сум позовних вимог ТОВ «Агротек-Інвест» до ТОВ «Світ Агротехніки».

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» (далі - замовник) укладено договір про надання послуг № 26691С-АТІ, умовами якого передбачено, що виконавець зобов`язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку здійснювати сервісне обслуговування та ремонт сільськогосподарської техніки замовника марки JOHN DEERE, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги та використані запасні частини.

Сервісне обслуговування включає наступні роботи:

- здійснення виконавцем регламентних (обов`язкових) робіт, передбачених в інструкції з експлуатації;

- поточний та терміновий ремонт техніки, що здійснюється за письмовою заявкою замовника.

Відповідно до п. 1.3. договору, обсяги, вартість, види робіт, а також інші суттєві умови їх здійснення узгоджуються між сторонами та підтверджуються актом виконаних робіт, підписаним сторонами.

Згідно п. 3.1. договору, за надання передбачених договором послуг замовник здійснює оплату 100 % вартості послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

За умовами п. 3.3. договору, у випадку не підписання замовником акту виконаних робіт і не надання мотивованої відмови від його підписання протягом 3 (трьох) днів з моменту виконання робіт, роботи та запасні частини, матеріали вважаються прийнятим замовником по якості й кількості у повному обсязі, а в замовника виникає обов`язок по оплаті відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5.2. договору, сторони погодили, що у випадку використання у розрахунках відстрочки по оплаті платежів за договором, то за невиконання (неналежне виконання) платежів замовник додатково сплачує виконавцю у відповідності до ст. 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення. У випадку, якщо прострочення платежів за даним договором складає більше 15 календарних днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю штраф у розмірі 5 % від вартості прострочених платежів.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 01.03.2022 року, а відносно виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором - до повного їх виконання (п. 8.2. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору були надані послуги на загальну суму 254 927,76 грн, а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами виконаних робіт № 132354 від 29.10.2021 на суму 17 207, 70 грн, № 130208 від 22.09.2021 на суму 6 982, 80 грн, № 130089 від 20.09.2021 на суму 12 282, 24 грн, № 130211 від 22.09.2021 на суму 12 883, 56 грн, № 129432 від 08.09.2021 на суму 25 932, 00 грн, № 127630 від 04.08.2021 на суму 25 971, 90 грн, № 122004 від 29.04.2021 на суму 15 624, 60 грн, № 120065 від 31.03.2021 на суму 73 242, 96 грн, № 119049 від 15.03.2021 на суму 64 800, 00 грн, які підписані представниками сторін з використанням ЕЦП.

Проте, відповідач за надані послуги у повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» утворилась заборгованість у розмірі 106 075, 26 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання щодо оплати наданих послуг, зокрема погашення заборгованості у розмірі 106 075, 26 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 212, 84 грн - 3 % річних за період з 06.04.2021 по 19.01.2022 та 6 602, 36 грн - штраф у розмірі 5 % від вартості прострочених платежів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 26691С-АТІ від 02.03.2021, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, надав передбачені договором послуги на загальну суму 254 927,76 грн, а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами виконаних робіт № 132354 від 29.10.2021 на суму 17 207, 70 грн, № 130208 від 22.09.2021 на суму 6 982, 80 грн, № 130089 від 20.09.2021 на суму 12 282, 24 грн, № 130211 від 22.09.2021 на суму 12 883, 56 грн, № 129432 від 08.09.2021 на суму 25 932, 00 грн, № 127630 від 04.08.2021 на суму 25 971, 90 грн, № 122004 від 29.04.2021 на суму 15 624, 60 грн, № 120065 від 31.03.2021 на суму 73 242, 96 грн, № 119049 від 15.03.2021 на суму 64 800, 00 грн, які підписані представниками сторін з використанням ЕЦП.

Проте, відповідач за надані послуги у повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 106 075, 26 грн. за актами виконаних робіт № 120065 від 31.03.2021 на суму 73 242, 96 грн, № 122004 від 29.04.2021 на суму 15 624, 60 грн та № 132354 від 29.10.2021 на суму 17 207, 70 грн.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п. 3.1. договору, за надання передбачених договором послуг замовник здійснює оплату 100 % вартості послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 9.4. договору, Е-документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням ЕЦП стороною-одержувачем Е-документа, отриманого від сторони-відправника з нанесеним нею ЕЦП.

Згідно п. 9.6. договору, сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені, завірені ЕЦП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документами, що складаються на паперовому носієві. Підтвердженням передачі документів (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженим особами сторін і не вимагає додаткового доказування.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача стосовно того, що акт виконаних робіт № 120065 від 31.03.2021 на суму 73 242, 96 грн на адресу відповідача не надходив, не підписаний, а тому не може вважатися узгодженим сторонами договору, оскільки такий акт містить ЕЦП відповідача, нанесений 06.04.2021, що в силу п. 9.6. договору породжує обов`язок для відповідача з оплати такого акту.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, приймаючи до уваги п. 3.1. та 9.4. договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був оплатити надані послуги протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт, тож:

- за актом виконаних робіт № 132354 від 29.10.2021 на суму 17 207, 70 грн, строк оплати настав 09.12.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 02.12.2021);

- за актом виконаних робіт № 130208 від 22.09.2021 на суму 6 982, 80 грн, строк оплати настав 07.10.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 30.09.2021);

- за актом виконаних робіт № 130089 від 20.09.2021 на суму 12 282, 24 грн, строк оплати настав 07.10.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 30.09.2021);

- за актом виконаних робіт № 130211 від 22.09.2021 на суму 12 883, 56 грн, строк оплати настав 07.10.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 30.09.2021);

- за актом виконаних робіт № 129432 від 08.09.2021 на суму 25 932, 00 грн, строк оплати настав 22.09.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 15.09.2021);

- за актом виконаних робіт № 127630 від 04.08.2021 на суму 25 971, 90 грн, строк оплати настав 09.09.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 02.09.2021);

- за актом виконаних робіт № 122004 від 29.04.2021 на суму 15 624, 60 грн, строк оплати настав 03.09.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 28.08.2021);

- за актом виконаних робіт № 120065 від 31.03.2021 на суму 73 242, 96 грн, строк оплати настав 13.04.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 06.04.2021);

- за актом виконаних робіт № 119049 від 15.03.2021 на суму 64 800, 00 грн, строк оплати настав 25.03.2021 (відповідачем підписано з використанням ЕЦП документ 18.03.2021).

При цьому, суд зазначає, що як вбачається з розрахунку розміру позовних вимог наданого позивачем, що також підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву, послуги за актом виконаних робіт № 127630 від 04.08.2021 на суму 25 971, 90 грн (кінцева дата сплати 09.09.2021) сплачені відповідачем 26.08.2021 та за актом виконаних робіт № 129432 від 08.09.2021 на суму 25 932, 00 грн (кінцева дата сплати 22.09.2021) сплачені відповідачем 14.09.2021, тобто вказані акти сплачені відповідачем у визначений договором строк, відповідно відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаними актами. Тож, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача щодо наявності прострочення з оплати актів виконаних робіт № 127630 від 04.08.2021 на суму 25 971, 90 грн та № 129432 від 08.09.2021 на суму 25 932, 00 грн., як підставу для нарахування штрафу та 3 % річних.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору про надання послуг № 26691С-АТІ від 02.03.2021 і положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 106 075, 26 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 212, 84 грн - 3 % річних за період з 06.04.2021 по 19.01.2022 та 6 602, 36 грн - штраф у розмірі 5 % від вартості прострочених платежів.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків 3% річних та встановлено, що позивачем допущено помилку у визначенні періоду та відповідно розміру нарахування 3% річних, оскільки як зазначено судом вище строк оплати за актом № 132354 від 29.10.2021 на суму 17 207, 70 грн, настав 09.12.2021, тож починаючи з 10.12.2021 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання; строк оплати за актом № 122004 від 29.04.2021 на суму 15 624, 60 грн настав 03.09.2021, починаючи з 04.09.2021 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання; строк оплати за актом № 120065 від 31.03.2021 на суму 73 242, 96 грн настав 13.04.2021, починаючи з 14.04.2021 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3% річних у розмірі 1 926, 82 грн яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 14.04.2021 по 19.01.2022 нараховані на суму боргу 73 242, 96 грн, за період з 04.09.2021 по 19.01.2022 нараховані на суму боргу 15 624, 60 грн, за період 10.12.2021 по 19.01.2022 нараховані на суму боргу 17 207, 70 грн, а тому вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 602, 36 грн - штрафу у розмірі 5 % від вартості прострочених платежів, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 5.2. договору, сторони погодили, що у випадку якщо прострочення платежів за даним договором складає більше 15 календарних днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю штраф у розмірі 5 % від вартості прострочених платежів.

Так, у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Судом перевірено розрахунок заявленого до стягнення з відповідача розміру штрафу, з урахуванням приписів чинного законодавства України та п. 5.2. договору, та встановлено, що сума нарахована вірно, відповідно до вимог законодавства та умов договору, а тому визнається обґрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача 6 602, 36 грн - штрафу у розмірі 5 % від вартості прострочених платежів ( за актом № 132354 від 29.10.2021 на суму 17 207, 70 грн; за актом № 122004 від 29.04.2021 на суму 15 624, 60 грн та за актом № 120065 від 31.03.2021 на суму 73 242, 96 грн).

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» (вул. Січових Стрільців, буд. 21, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код - 36947647) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» (комплекс будівель та споруд № 55-і (територія Підгородненської міської ради), м. Підгородне(пн), Дніпропетровська обл., 52001, ідентифікаційний код - 36573198) 106 075 (сто шість тисяч сімдесят п`ять) грн 26 коп. - заборгованості, 1 926 (одну тисячу дев`ятсот двадцять шість) грн 82 коп. - 3 % річних, 6 602 (шість тисяч шістсот дві) грн 36 коп. - штрафу та 2 474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) грн. 82 коп. - судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков