РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2022Справа №910/1122/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/1122/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-поінт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрозенбуд»

про стягнення 155226,10 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-поінт» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрозенбуд» (далі - відповідач) про стягнення 155226,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за договором суборенди №473 від 01.06.2021, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення борг по орендній платі у розмірі 68634,02 грн, пеню у розмірі 5620,52 грн, 3% річних у розмірі 1002,52 грн, інфляційні втрати у розмірі 1382,62 грн та борг з відшкодування комунальних послуг у загальному розмірі 77624,48 грн, пеню у розмірі 809,26 грн, 3% річних у розмірі 134,93 грн та інфляційні втрати у розмірі 17,73 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 відкрито провадження у справі №910/1122/22 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України до Єдиного державного реєстру, зокрема, вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Невід`ємною архівною складовою частиною Єдиного державного реєстру є Реєстр документів дозвільного характеру, Єдиний реєстр громадських формувань, Реєстр громадських об`єднань та Єдиний реєстр підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 31.01.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04086, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 41.

Втім ухвала суду була повернута органом поштового зв`язку без вручення відповідачу з відміткою «фірми немає; адресат відсутній за вказаною адресою».

За аналізом приписів пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомлені відмітки «фірми немає; адресат відсутній за вказаною адресою» вважається днем вручення відповідачу ухвали суду в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 31.01.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Разом з цим, у відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, ані клопотання про продовження строку на його подання, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-поінт» укладено договір оренди №59, за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) нежилі приміщення, згідно затвердженого переліку, зокрема, за адресою: м. Київ, вул. Маршала Конєва, 10/1.

Пунктом 6.2.7 договору оренди погоджено, що орендар має право передавати об`єкти оренди в цілому та/або окремі елементи в суборенду без попереднього погодження з орендодавцем.

01.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-поінт» (далі- орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрозенбуд» (далі - суборендар) укладено договір суборенди №473 (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого орендар передає суборендарю, а суборендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення №699, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Конєва, 10/1, загальною площею (1 поверх) 116,6 кв. м. (відповідно до технічного паспорту) (далі - приміщення, об`єкт оренди) на умовах визначених даним договором.

Об`єкт оренди суборендар планує використовувати як (цільове призначення приміщення) офіс (пункт 1.3 договору).

За умовами пунктів 2.1 та 2.2 договору приміщення повинно бути передано орендарем та прийнято суборендарем не пізніше 01.06.2021 року. Передача приміщення здійснюється за актом приймання-передачі, підписання якого свідчить про фактичну передачу його в суборенду. Передача приміщення не призводить до передачі права власності на приміщення суборендарю.

Строк дії цього договору починає дію з моменту його підписання сторонами і діє до 31.01.2023 року. Строк дії цього договору може бути змінено за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою між сторонами (пункти 3.1 та 3.2 договору).

Пунктом 4.1.1 договору сторони визначили, що орендна плата за 1 (один) календарний місяць становить з 01.06.2021 року по 31.01.2022 року - 22573,76 грн, у тому числі ПДВ 20% - 3762,29 грн.

Згідно пункту 4.2 договору по завершенню вказаного в пункті 4.1.1 періоду, а надалі по завершенню кожного року орендного користування, орендар має право змінити щомісячну орендну оплату шляхом збільшення на 10%.

При цьому, у пункті 4.2.1 договору сторони погодили, що авансовий внесок сплачується суборендарем за останній місяць встановлений на момент укладення відповідного договору, але сума може збільшитись, про що орендар повідомить суборендаря у відповідності до умов даного договору.

Орендна плата сплачується суборендарем не пізніше 10 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендаря, незалежно від того чи отримав суборендар рахунок-фактуру (пункт 4.4 договору).

Орендна плата сплачується за весь час суборенди приміщення, а саме від дня отримання приміщення за актом приймання-передачі приміщення в оренду до дня його повернення актом повернення приміщення. Якщо акт повернення приміщення не підписано своєчасно сторонами, то суборендар продовжує сплачувати орендну плату та інші платежі до моменту підписання акту повернення приміщення (пункт 4.5 договору).

Умовами пункту 4.6 договору сторони погодили, що в розмір орендної плати не включені комунальні послуги, які необхідні для забезпечення діяльності суборендаря, а саме: відшкодування активної електроенергії; відшкодування з компенсації перетікання реактивної електричної енергії; відшкодування з водопостачання та приймання стічних вод; відшкодування теплопостачання; відшкодування з постачання гарячої води; відшкодування за обслуговування будинку і споруд та прибудинкових територій, відшкодування за вивіз твердих побутових відходів; відшкодування послуги інтернет зв`язку, комплексне обслуговування та відшкодування за додаткові послуги, а саме: повірка засобів обліку холодного водопостачання, тепла та електроенергії; зняття показників з засовів обліку, обробка та передача даних постачальникам комунальних послуг.

Комунальні послуги, відшкодовуються суборендарем окремо на підставі виставлених орендарем рахунків, показників лічильників та рахунків, виставлених постачальниками послуг.

Факт надання послуг з суборенди щомісячно підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг, підписаного сторонами. Суборендар, що користується приміщенням, не вправі відмовитися від підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Отримані орендарем акти прийому-передачі наданих послуг вважаються підписаними протягом п`яти робочих днів з дня отримання (пункт 4.8 договору).

Суборендар зобов`язується своєчасно здійснювати орендні платежі та відшкодовувати вартість комунальних послуг до 10 числа (пункт 6.1.1 договору). Щомісяця (08-10 числа місяця, наступного за звітним) отримувати у орендаря (відділі бухгалтерії) акт надання послуг та рахунок на оплату за отримані послуги. Наслідки неодержання вказаних документів покладаються на суборендаря (пункт 6.1.2 договору). Прийняти надані послуги та підписати два примірника актів наданих послуг, в результаті чого один примірник в 5-ти денний термін з дня отримання актів наданих послуг, повернути в обов`язковому порядку до бухгалтерії орендаря (пункт 6.1.3 договору). Не здавати, без письмової згоди орендаря, приміщення в суборенду (пункт 6.1.8 договору).

За умовами пункту 10.1 договору сторони визначили, що договір може бути розірваний орендарем в односторонньому порядку в таких випадках: у разі несплати суборендарем орендної плати та/або комунальних платежів у повному обсязі за 2 (два) місяці оренди (п. 10.1.1); у випадку використання суборендарем приміщення не за цільовим призначенням (пункт 10.1.2).

На виконання умов договору суборенди, за актом приймання-передачі об`єкту оренди від 01.06.2021 орендар передав, а суборендар прийняв нежиле приміщення №699, загальною площею 116,6 кв. м., 1-ий поверх.

В подальшому, листом №227 від 25.11.2021 на підставі пункту 5.2.2 договору позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання договору суборенди №473 від 01.06.2021 року в односторонньому порядку з 01.12.2021 року, у зв`язку з систематичним порушенням взятих на себе зобов`язань суборендарем в частині сплати орендних платежів та відшкодування вартості комунальних послуг, а також передачу нежилого приміщення в суборенду третій стороні без письмової згоди орендаря.

За актом зворотного приймання-передачі об`єкту оренди від 04.01.2022 року суборендар передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення №699, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Конєва, 10/1, загальною площею 116,6 кв. м.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, за період з червня 2021 року по січень 2022 року відповідачу було виставлено рахунки на оплату суборенди приміщення на загальну суму 160929,06 грн та відшкодування комунальних послуг на загальну суму 82087,56 грн, а саме: №678 від 30.06.2021 на загальну суму 23582,18 грн (оренда в сумі 22573,76 грн; відшкодування електричної енергії активної (лічильник) в сумі 574,96 грн; відшкодування електричної енергії реактивної (лічильник) в сумі 0,25 грн; відшкодування холодного водопостачання (гол. лічильник) в сумі 50,76 грн і відшкодування за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 382,45 грн); №798 від 31.07.2021 на загальну суму 23942,37 грн (оренда в сумі 22573,76 грн; відшкодування електричної енергії активної (лічильник) в сумі 502,14 грн; відшкодування електричної енергії реактивної (лічильник) в сумі 1,8 грн; відшкодування холодного водопостачання (гол. лічильник) в сумі 482,22 грн і відшкодування за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 382,45 грн); №921 від 31.08.2021 на загальну суму 23742,54 грн (оренда в сумі 22573,76 грн; відшкодування електричної енергії активної (лічильник) в сумі 682,86 грн; відшкодування електричної енергії реактивної (лічильник) в сумі 1,9 грн; відшкодування холодного водопостачання (гол. лічильник) в сумі 101,52 грн; відшкодування за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 382,45 грн та відшкодування абонплати за обслуговування лічильника х/в постачання в сумі 0,05 грн); №1072 від 30.09.2021 на загальну суму 23491,03 грн (оренда в сумі 22573,76 грн; відшкодування електричної енергії активної (лічильник) в сумі 405,32 грн; відшкодування електричної енергії реактивної (лічильник) в сумі 2,58 грн; відшкодування холодного водопостачання (гол. лічильник) в сумі 126,9 грн, відшкодування за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 382,45 грн та відшкодування абонплати за обслуговування лічильника х/в постачання в сумі 0,02 грн); №1188 від 31.10.2021 на загальну суму 23502,04 грн (оренда в сумі 22573,76 грн; відшкодування електричної енергії активної (лічильник) в сумі 392,03 грн; відшкодування електричної енергії реактивної (лічильник) в сумі 1,5 грн; відшкодування холодного водопостачання (гол. лічильник) в сумі 152,28 грн, відшкодування за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 382,45 грн та відшкодування абонплати за обслуговування лічильника х/в постачання в сумі 0,02 грн); №1311 від 30.11.2021 на загальну суму 25678,17 грн (оренда в сумі 22573,76 грн; комплексне обслуговування н/п в сумі 400 грн; відшкодування за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 382,45 грн; відшкодування абонплати за обслуговування лічильника х/в постачання в сумі 23,45 грн; відшкодування електричної енергії активної в сумі 2040,5 грн; відшкодування електричної енергії реактивної в сумі 1,11 грн; відшкодування за користування послугою інтернет в сумі 130 грн та відшкодування холодного водопостачання (гол. лічильник) в сумі 126,9 грн); №1428 від 31.12.2021 на загальну суму 25285,54 грн (оренда в сумі 22573,76 грн; комплексне обслуговування н/п в сумі 400 грн; відшкодування за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 382,45 грн; відшкодування абонплати за обслуговування лічильника х/в постачання в сумі 23,45 грн; відшкодування електричної енергії активної в сумі 1596,95 грн; відшкодування електричної енергії реактивної в сумі 1,27 грн; відшкодування за користування послугою інтернет в сумі 130 грн та відшкодування холодного водопостачання (гол. лічильник) в сумі 177,66 грн) та №9 від 04.01.2022 на загальну суму 73792,75 грн (оренда за період з 01.01.2022-04.01.2022 в сумі 2912,74 грн; комплексне обслуговування н/п в сумі 51,61 грн; відшкодування за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 49,35 грн; відшкодування абонплати за обслуговування лічильника х/в постачання в сумі 3,03 грн; відшкодування за користування послугою інтернет в сумі 16,77 грн; відшкодування холодного водопостачання (гол. лічильник) в сумі 71,06 грн; відшкодування теплопостачання в сумі 56456,13 грн та перерахунку ціни природного газу (постанова Кабінету Міністрів України №1209 від 10.11.2021) в сумі 14232,06 грн).

Позаяк відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором суборенди №473 від 01.06.2021 сплату орендних платежів та відшкодування комунальних послуг в повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим виник борг в сумі 68634,02 грн по сплаті орендних платежів та в сумі 77624,48 грн по відшкодуванню комунальних послуг, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором піднайму, а відповідно до частин 1, 3 статті 774 Цивільного кодексу України, передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (частина 1, 3 статті 760 ЦК України).

Частинами 1, 3 статті 283 Господарського кодексу України унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди можуть бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1 та 5 статті 762 ЦК України).

Приписами частини 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.4 договору сторонами визначено, що орендна плата сплачується суборендарем не пізніше 10 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендаря, незалежно від того чи отримав суборендар рахунок-фактуру. За умовами пунктом 6.1.1 договору суборендар зобов`язується своєчасно здійснювати орендні платежі та відшкодовувати вартість комунальних послуг до 10 числа.

При цьому, сторони у пункті 6.1.2 договору погодили, що суборендар зобов`язаний щомісяця (08-10 числа місяця, наступного за звітним) отримувати у орендаря (відділі бухгалтерії) акт надання послуг та рахунок на оплату за отримані послуги, з покладенням наслідків неодержання вказаних документів на суборендаря.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та умов договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати орендних платежів та відшкодування вартості спожитих комунальних послуг за договором суборенди на момент розгляду справи настав.

Втім, як встановлено судом, відповідач, у встановлені договором строки орендну плату та відшкодування вартості спожитих комунальних послуг в належному розмірі не здійснив, що підтверджується випискою по рахунку позивача за спірний період.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині повної сплати орендних платежів та відшкодування вартості комунальних послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення боргу зі сплати орендних платежів у розмірі 68634,02 грн та відшкодування вартості спожитих комунальних послуг у загальному розмірі 77624,48 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стаття 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Пунктом 8.2 договору встановлено, що орендар має право вимагати від суборендаря за прострочення внесення орендних платежів сплати, крім простроченої орендної плати, також пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми такої заборгованості за кожен день прострочення.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати орендних платежів та відшкодування комунальних витрат, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 5620,52 грн за порушення строків сплати орендних платежів та пеню у розмірі 809,26 грн за несвоєчасне відшкодування комунальних послуг.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за порушення строків сплати орендних платежів за заявлений позивачем період, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

В той же час, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне відшкодування комунальних послуг з огляду на наступне.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пеня, за визначенням ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, - це вид, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, в тому числі пені.

За змістом ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відтак, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Тобто, пеня стягується тільки у тому разі, коли її розмір визначено в договорі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18.

Пунктом 8.2 договору суборенди сторони погодили, що орендар має право вимагати від суборендаря за прострочення внесення орендних платежів сплати, крім простроченої орендної плати, також пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми такої заборгованості за кожен день прострочення.

При цьому, умовами пунктів 4.6 та 6.1.1 договору суборенди встановлено, що в розмір орендної плати не включені комунальні послуги, які необхідні для забезпечення діяльності суборендаря.

Отже, з аналізу умов договору, вбачається, що сторонами не було визначено відповідальність відповідача у формі пені у разі несвоєчасного відшкодування комунальних послуг (порядок її сплати та розмір) і законодавством, яке регулює дані правовідносини відповідний обов`язок не встановлений, відтак господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 809,26 грн за несвоєчасну оплату комунальних послуг.

Окрім того, оскільки за приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1002,52 грн, інфляційні втрати у розмірі 1382,62 грн за прострочення сплати орендних платежів та 3% річних у розмірі 134,93 грн та інфляційні втрати у розмірі 17,73 грн за прострочення відшкодування комунальних послуг.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України №3-12г10 від 08.11.2010).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за порушення строків сплати орендних платежів та інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування комунальних послуг за заявлений позивачем період, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

В той же час, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за порушення строків відшкодування комунальних послуг, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем не вірно визначено початок періоду прострочення, так як прийменник «до» з прив`язкою до календарної дати в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 08.10.2018 у справі №927/490/18).

Таким чином, за розрахунком суду, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у загальному розмірі 134,74 грн за прострочення відшкодування комунальних послуг, в іншій частині цих позовних вимог належить відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-поінт» підлягають задоволенню частково.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 76-80, 129, 165, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-поінт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрозенбуд» про стягнення 155226,10 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товаристваз обмеженою відповідальністю «Фрозенбуд» (04086, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 41; ідентифікаційний код 42539521) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-поінт» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 58-а; ідентифікаційний код 40782610) заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 68634 (шістдесят вісім тисяч шістсот тридцять чотири) грн 02 коп., пеню у розмірі 5620 (п`ять тисяч шістсот двадцять) грн 52 коп., 3% річних у розмірі 1002 (одна тисяча дві) грн 52 коп., інфляційні втрати у розмірі 1382 (одна тисяча триста вісімдесят дві) грн 62 коп., заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг у розмірі 77624 (сімдесят сім тисяч шістсот двадцять чотири) грн 48 коп., 3% річних у розмірі 134 (сто тридцять чотири) грн 74 коп., інфляційні втрати у розмірі 17 (сімнадцять) грн 73 коп. та судовий збір у розмірі 2468 (дві тисячі чотириста шістдесят вісім) грн 06 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.06.2022.

Суддя Т.В. Васильченко