АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/106/22
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюк І.Г.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

За участю представників учасників справи:

від АТ "Райффайзен Банк" адвокат Семеняка В.В.

від ОСОБА_1 адвокат Лук`янова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.02.2022

по справі №916/106/22

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможності на підставі ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.02.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Пояркова В.О., тощо.

В мотивах оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що боржник не має можливості виконати фінансові зобов`язання перед кредиторами та в підготовчому засіданні судом не було встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність перелічених у ч. 4 ст. 119 Кодексу.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.02.2022 про відкриття провадження у справі №916/106/22 про неплатоспроможність ОСОБА_1 та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмови у відкритті провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального права через подання неповної та недостовірної інформації про майно та зобов`язання боржника, з огляду на таке.

Так, за твердженням скаржника, між банком та боржником було укладено кредитні договори та договори іпотеки для забезпечення виконання зобов`язань боржника за кредитними договорами. У зв`язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, який було задоволено та на виконання рішення суду видано виконавчий лист на його примусове виконання, який перебував на виконанні у приватного виконавця.

Апелянт стверджує, з відкритої та загальнодоступної інформації на електронному майданчику ДП «СЕТАМ» вбачається примусовий продаж частини предметів іпотеки, та як наслідок, суттєве погашення кредитного боргу боржника перед банком.

За твердженням апелянта, від реалізації предметів іпотеки відбулось повне погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотків.

AT «Райффайзен Банк» відзначає, що при зверненні до суду з заявою про відкриття провадження у справі та впродовж її розгляду, в порушення приписів КУзПБ, боржником - ОСОБА_1 не дотримано вимог щодо повноти та достовірності відомостей, у зв`язку поданням неповної та недостовірної інформації про рухоме майно, що передано в заставу та дійсний розмір зобов`язань боржника перед Банком.

Господарським судом Одеської області при прийнятті оскаржуваної ухвали, як вважає апелянт, було проігноровано заперечення AT «Райффайзен Банк» щодо дійсного розміру зобов`язань боржника перед Банком та належного боржнику майна.

Скаржник відзначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом зроблено висновок про відсутність фінансової можливості боржником - ОСОБА_1 погашати вимоги, зокрема перед AT «Райффайзен Банк», однак, вказаний висновок суду першої інстанції є безпідставним, оскільки заборгованість ОСОБА_1 за двома кредитними договорами повністю погашена від примусового продажу предметів іпотеки з прилюдних торгів, а за іншими сума заборгованості не відповідає заявленій боржником.

Також, як стверджує апелянт, боржником приховано інформацію про наявність грошових зобов`язань перед Банком за кредитним договором №014/03-5/06-752 від 12.12.2006.

Окрім того, за твердженням апелянта, боржником не надано достовірної інформації про все наявне майно, зокрема рухоме майно, що передано в заставу AT «Райффайзен Банк» за договором застави №010/03-5/06-751/1 від 12.12.2006, а отже Господарським судом Одеської області не встановлено дійсних ознак неплатоспроможності боржника за оскаржуваною ухвалою.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №916/106/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.02.2022, запропоновано іншим учасникам справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу згідно з нормами ст.263 ГПК України з наданням з відзивом доказів його направлення іншим учасникам справи.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від боржника в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В обґрунтування своїх заперечень боржник зазначає, що до суду першої інстанції була надана уся наявна у боржника інформації щодо заборгованості перед AT «Райффайзен Банк», в свою чергу, розмір заборгованості буле розглянутий та уточнений після затвердження їх судом.

Боржник також відзначає, що окрім заборгованості перед AT «Райффайзен Банк», у нього наявна заборгованість перед іншим кредитором, тобто були усі підстави для порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи. Зокрема, як стверджує боржник, до суду першої інстанції була подана заява про визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 на суму 877 620 грн, яка була розглянута та визнана арбітражним керуючим.

Не погоджується боржник й з твердженнями апелянта з приводу приховування інформації про наявність грошових зобов`язань за кредитним договором від 12.12.2006 та ненадання достовірної інформації про все наявне майно, оскільки в заяві про відкриття боржник вказував про наявність такого кредитного договору, та окремо надав інформацію про майно, що перебуває у заставі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 призначено справу до розгляду на 15.06.2022.

Під час судового засідання від 15.06.2022 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Представник боржника надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апелянта, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У відповідності до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у ст.ст. 115, 116 КУзПБ.

Так, ст. 115 КУзПБ визначено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Частиною 2 ст. 116 КУзПБ визначено, що у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються: 1) найменування господарського суду, до якого подається заява; 2) ім`я боржника, його місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), номер засобу зв`язку боржника, його адреса електронної пошти (за наявності); 3) виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду; 4) перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються: 1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; 2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця; 3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; 4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна; 5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно; 6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором; 7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках; 9) копія трудової книжки (за наявності); 10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника; 11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства; 12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень; 13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини; 14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Звертаючись з заявою про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначив, що знаходиться у крутному матеріальному становищі, що унеможливлює погашення заборгованості, зокрема перед:

- ПАТ „Райффайзен Банк Аваль за кредитними договорами №014/0027/84/37623 від 04.10.2005 року в сумі 2923273,20 грн.; №014/0027/82/73539 від 20.04.2007 року в сумі 238633,77 грн; №013/15-79/08-424 від 20.11.2008 року в сумі 130000 грн.;№014/0027/74/251 від 24.05.2005 року в сумі 762108,84 грн.

- ПАТ „ Універсал Банк за кредитним договором BL 9855/1 від 29.07.2012 р. в сумі 158222,4 грн.;

- ТОВ „Вердикт Капітал за договором споживчого кердиту №0 від 16.11.2007 року в сумі 421884,79 грн.;

- ОСОБА_2 в сумі 810000 грн. відповідно до розписки від 22.03.2018 року;

- ПАТ „Альфа Банк відповідно до виконавчого листа на суму 409555,04 грн.

У зв`язку з наявністю заборгованості, відомості про боржника фізичну особу внесені до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується наданою роздруківкою Інформації із реєстру боржників від 14.01.2022 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №297742989 від 03.02.2022 за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 та накладено арешт на нерухоме майно від 09.07.2015 року, 06.06.2018 р., 11.12.2018 р.; заборона на нерухоме майно, а саме квартиру, за адресою АДРЕСА_1 від 06.10.2005 за №2468004, арешт нерухомого майна від 20.04.2007 за №4847016, 24.11.2010 р. за №10528599, 24.11.2010 р. за №10528721; іпотека від 12.10.2005 року, реєстраційний номер обтяження 2486704, від 20.04.2007 року, реєстраційний номер обтяження 4847045.

Боржник має дружину ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), доньку ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Згідно довідки ІІА №2702507 Департаменту інформатизації МВС України, підтверджується, що ОСОБА_1 станом на 29.12.2021 на території України до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

ОСОБА_1 у заяві також вказано відомості про всі наявні рахунки відкриті в банках, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

До заяви ОСОБА_1 додано конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів, кредитні договори, договори застави, рішення суду на підтвердження існуючої заборгованості, перелік майна, що належить заявнику та перебуває у заставі.

Також ОСОБА_1 надано декларації про майновий стан за 2019, 2020 та 2021 роки та план реструктуризації.

Наявним підтверджується виконання заявником вимог ст.ст. 115, 116 КУзПБ.

Статтею 119 КУзПБ передбачено, що за наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Так колегія суддів зазначає, що наявні матеріли справи не містять, а учасниками справи не підтверджено наявність обставин, з якими законодавець пов`язує прийняття рішення про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

З огляду на що, колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність та необхідності відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Колегія суддів не приймає до уваги твердження АТ "Райффайзен Банк" про повне погашення грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед банком шляхом реалізації заставного майна, з огляду на таке.

Так, наявними матеріалами справи підтверджується, та не спростовано апелянтом, що ОСОБА_1 має заборгованість не тільки перед АТ "Райффайзен Банк", але й перед іншими кредиторами.

Зокрема, перед ПАТ „ Універсал Банк за кредитним договором BL 9855/1 від 29.07.2012 р. в сумі 158222,4 грн.; ТОВ „Вердикт Капітал за договором споживчого кредиту №0 від 16.11.2007 року в сумі 421884,79 грн.; ОСОБА_2 в сумі 810000 грн. відповідно до розписки від 22.03.2018 року; ПАТ „Альфа Банк відповідно до виконавчого листа на суму 409555,04 грн.

Наявними матеріалами справи також підтверджується, що наразі ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з заявою про визнання грошових вимог до боржника в сумі 810000 грн.

Слід наголосити, що у відповідності до приписів п.1 ч. 2 ст. 115 КУзПБ боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати (станом на час звернення до суду першої інстанції 195 000 грн).

Відтак, навіть за відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Райффайзен Банк", яка за твердженням апелянта була погашена за рахунок реалізованого заставного майна, розмір прострочених зобов`язань боржника перед іншими кредиторами становить більш ніж законодавчо визначені 30 розмірів мінімальної заробітної плати, що є достатнім для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

З приводу тверджень апелянта про надання ОСОБА_1 недостовірної інформації щодо майна, яке передано в заставу, колегія суддів зазначає таке.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Частинами 1, 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Частина 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає обов`язок державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.1 ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Так, під час звернення з заявою про порушення справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 було надано суду першої інстанції Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.12.2021 у відповідності до якої за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 та накладено арешт на нерухоме майно від 09.07.2015 року, 06.06.2018 р., 11.12.2018 р.; заборона на нерухоме майно, а саме квартиру, за адресою АДРЕСА_1 від 06.10.2005 за №2468004, арешт нерухомого майна від 20.04.2007 за №4847016, 24.11.2010 р. за №10528599, 24.11.2010 р. за №10528721; іпотека від 12.10.2005 року, реєстраційний номер обтяження 2486704, від 20.04.2007 року, реєстраційний номер обтяження 4847045.

В подальшому, судом першої інстанції 03.02.2022 та 10.02.2022 було здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та отримано Інформацію у відповідності до якої станом на час формування відповідних запитів за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 та накладено арешт на нерухоме майно від 09.07.2015 року, 06.06.2018 р., 11.12.2018 р.; заборона на нерухоме майно, а саме квартиру, за адресою АДРЕСА_1 від 06.10.2005 за №2468004, арешт нерухомого майна від 20.04.2007 за №4847016, 24.11.2010 р. за №10528599, 24.11.2010 р. за №10528721; іпотека від 12.10.2005 року, реєстраційний номер обтяження 2486704, від 20.04.2007 року, реєстраційний номер обтяження 4847045.

Колегія суддів відзначає, що стверджуючи про реалізацію вищевказаного нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 в межах відкритого виконавчого провадження, АТ "Райффайзен Банк" не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Щодо посилання на веб-сторінку «СЕТАМ», колегія суддів зазначає, що відомості з даного сайту свідчать про проведення 30.12.2021 торгів з реалізації нерухомого майна квартири, за адресою АДРЕСА_1 із зазначенням переможця та вартості лоту.

Однак, апелянтом не надано, а наявні матеріли справи не містять, зокрема, договору укладеного з переможцем за результатами проведених торгів або будь-яких інших відомостей щодо нового власника майна.

До того ж, як вже було зазначено вище, станом на час винесення оскаржуваної ухвали у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформації щодо належності на праві власності квартири, за адресою АДРЕСА_1 саме ОСОБА_1 , а не будь-якій іншій особі.

Відтак, твердження апелянта з приводу зазначення недостовірних відомостей щодо належного йому на праві власності майна, не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними матеріалами справи.

Спростовуються наявними матеріалами справи й твердження апелянта з приводу не надання заявником достовірної інформації щодо рухомого майна, яке передано у заставу, оскільки до заяви про порушення справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 було додано договори застави рухомого майна №010/03-5/06-751/1 від 12.12.2006 та №010/03-5/06-751/2 від 12.12.2006, які укладено між боржником та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", та в яких зазначено повний перелік переданого у заставу рухомого майна, що належить боржникові (т.1, а.с. 46-51).

Не знайшли свого підтвердження й твердження апелянта з приводу того, що боржником не надано достовірної інформації про наявність грошових зобов`язань перед АТ "Райффайзен Банк" за кредитним договором №014/03-5/06-752 від 12.12.2006, оскільки у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було вказано про наявність заборгованості за названим договором та додано його копію до заяви.

Колегія суддів також відхиляє висловлені представником апелянта під час судового засідання припущення щодо ненадання ОСОБА_1 , разом з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, плану реструктуризації, відомостей щодо членів сім`ї, їх майна та доходів, оскільки таке спростовуються наявними матеріалами справи. Так, заявником додано до заяви план реструктуризації, відомості щодо складу сім`ї, а також декларації та уточнені декларації про майновий стан за 2019, 2020 та 2021 роки.

З огляду на таке, порушення наведені апелянтом не знайшли свого підтвердження, не є та не були під час розгляду справи у суді першої інстанції, підставою для прийняття рішення про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність на підставі ст. 119 КУзПБ.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційні скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржниками порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 10.02.2022 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.02.2022 у справі №916/106/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.06.2022.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.