ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 923/719/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Білоуса В.В., Огородніка К.М.,

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т.В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду (головуючий - Л.В. Лавриненко, судді: О.Ю. Аленін, С.В. Таран) від 01.12.2021

за заявою Державного агентства України з питань кіно

до Приватного підприємства "Студія Тир Фільм"

про визнання банкрутом.

Учасники справи:

представник кредитора- Команський А.С., в порядку самопредставництва,

представник боржника - не з`явився,

представник скаржника ( ОСОБА_1 ) - не з`явився.

1. Короткий зміст вимог

1.1. 31.08.2017 Господарський суд Херсонської області ухвалив порушити за заявою Державного агентства України з питань кінопровадження (далі - Кредитор) у справі про банкрутство Приватного підприємства "Студія Тир Фільм" (далі - Боржник) в загальному порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном тощо.

22.12.2017 Господарський суд Херсонської області постановив визнати Боржника банкрутом, відкрити стосовно нього ліквідаційну процедуру та призначити ліквідатором Боржника арбітражного керуючого Бєлоусова І.В.

1.2. 01.04.2021 Господарський суд Херсонської області ухвалив: залишити без задоволення заяву ліквідатора Боржника - арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. в частині покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Боржника на ОСОБА_1

14.07.2021 Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову (залишену без змін постановою Верховного Суду від 14.09.2021) про задоволення апеляційної скарги ліквідатора Боржника - арбітражного керуючого Бєлоусова І.В., скасування ухвали Господарського суду Херсонської області від 01.04.2021, часткове задоволення заяви ліквідатора Боржника - арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Боржника: стягнення з ОСОБА_1 на користь Боржника 7 008 474 грн 20 коп., та про відмову в задоволенні вимог щодо покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

1.3. 06.10.2021 ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021.

1.4. Заява обґрунтована наявністю підстав для скасування постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами, а саме:

- отриманням ОСОБА_1 29.09.2021 інформації - про незавершення фільму "Зона" через неефективність управлінських рішень Держкіно, при ознайомлення зі змістом оприлюдненого на сайті Рахункової палати Звіту про результати аудиту ефективності використання коштів державного бюджету, передбачених на розвиток кінематографії та управління об`єктами державної власності у цій сфері, який затверджено рішенням Рахункової палати від 28.11.2017 р. № 24-2 (далі - Звіт);

- невиконанням Державним агентством України з питань кіно наказу Міністерства культури України "Про організацію виконання рекомендацій Рахункової палати" від 21.02.2018 р. № 151, щодо вжиття заходів із завершення виробництва, зокрема фільму "Зона" підприємства Боржника;

- існуванням у Боржника на дату переходу у ліквідаційну процедуру активу вартістю 7 млн грн та пасиву на суму кредиторських вимог ініціюючого кредитора - 6 999 975,70 грн.;

- неправомірним списанням ліквідатором Боржника фільму "Зона", який входив до Програми виробництва та розповсюдження національних фільмів відповідно до чинного наказу Міністерства культури України від 05.08.2019 № 602, з погодженням цих дій Державним агентством України з питань кіно;

- відсутністю в справі доказів вчинення ОСОБА_1 умисних дій, які могли б призвести до банкрутства підприємства Боржника (договори за участі Боржника не визнавались недійсними, результати робіт на суму 7 млн грн залишено Державним агентством України з питань кіно у повному розпорядженні Боржника, ОСОБА_1 вживались заходи щодо захисту майна Боржника та пошуку другої частини фінансування для завершення фільму "Зона", матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про прийняття ОСОБА_1 управлінських рішень, які могли б негативно вплинути на діяльність підприємства та спричинити збитки);

- недоліками звіту про оцінку непроявлених кіноплівок частково відзнятого фільму "Зона", виконаного фізичною особою - підприємцем Мартиновим В. П., що не дозволяють встановити дійсну вартість майна Боржника.

2. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

2.1. 01.12.2021 Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалив про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Південно - західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 та про залишення цієї постанови без змін.

2.2. Судове рішення мотивовано відсутністю підстав для скасування за нововиявленими обставинами рішення суду про покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство Боржника, оскільки наведені ОСОБА_1 обставини не спростовують того висновку апеляційного суду, що основною причиною доведення Боржника до банкрутства стало невиконання ним умов договору на виробництво та поширення фільму "Зона", визначені ОСОБА_1 обставини не є істотними у цій справі, відповідно і нововиявленими, а у разі наявності у справі на час ухвалення постанови від 14.07.2021 рішення Рахункової палати від 28.11.2017 № 24-2 та наказів Міністерства культури України, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для ухвалення іншого рішення.

Також суд відхилив аргументи з посиланням на недоліки у звіті про оцінку непроявлених кіноплівок частково відзнятого фільму "Зона" з тих підстав, що ці аргументи є вимогою про переоцінку доказів у справі, а твердження про те, що повний текст Звіту про оцінку непроявлених кіноплівок з`явився у справі лише 14.09.2021 розцінений судом як намагання домогтися перегляду судового рішення, що набрало законної сили, на підставі нового доказу.

3. Встановлені судом обставини

3.1. До заяви ОСОБА_1 додано роздруковане з сайту Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно - аналітичний центр "Ліга" рішення Рахункової палати "Про результати аудиту ефективності використання коштів державного бюджету, передбачених на розвиток кінематографії та управління об`єктами державної власності у цій сфері" від 28.11.2017 № 24-2.

У пункті 8 цього рішення міститься висновок, що через неефективні управлінські рішення Мінкультури і Держкіно не завершено семи художніх повнометражних фільмів ("Зона", "Мелодія для шарманки", "Пісня Галагана", "Серце на долоні", "Спостерігач", "У суботу", "Команда Г"), розпочатих у 2006 - 2013 роках, виробництво яких призупинено. На створення цих проектів Держкіно спрямувало 38,2 млн. грн., що є нерезультативним витрачанням коштів державного бюджету, оскільки не досягнуто мети бюджетної програми - формування духовних і естетичних цінностей громадян шляхом залучення до переглядів кінопроектів українського виробництва.

3.2. ОСОБА_1 зазначає також про те, що відповідно до пункту 3 наказу Міністерства культури України "Про організацію виконання рекомендацій Рахункової плати України" від 21.02.2018 № 151 на Державне агентство України з питань кіно покладено обов`язок вжити заходів щодо завершення виробництва семи кінопроектів (ТОВ "Сота Сінема Груп" фільми: "Мелодія для шарманки", "Серце на долоні", ТОВ "Тріплан Пікчерс" фільм "Спостерігач", ТОВ "Сахалтуєв Продакшен Компані" фільм "Команда Г", ДП "Укркінохроніка" фільм "Пісня Галагана", ТОВ "Сота Сінема Груп" фільм "У суботу", ПП "Студія Тир Фільм" фільм "Зона"), виробництво яких призупинено і на які з державного бюджету вже спрямовано 38,2 млн. грн.

3.3. В подальшому фільм "Зона" було включено до затвердженої наказом Міністерства культури України від 05.07.2018 № 614 Програми виробництва та розповсюдження національних фільмів на 2018/2019 роки.

3.4. Згідно з висновком Південно - західного апеляційного господарського суду, викладеного в постанові від 14.07.2021 основною причиною доведення Боржника до банкрутства стало невиконання ним умов договору на виробництво та поширення фільму "Зона" на умовах державного замовлення від 27.12.2006 № 325.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1. 22.12.2021 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021, скасувати цю постанову за нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ліквідатора Боржника щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаними Боржника на ОСОБА_1 .

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пунктів 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки апеляційний суд безпідставно ототожнив підстави для визнання Боржника банкрутом з підставами для субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Боржника у цій справі, застосувавши норму права - статтю 61 Кодексу України з процедур банкрутства, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 4/44-Б (906/811/20).

5.2. Апеляційний суд, не врахувавши висновок Верховного Суду, сформульованого у подібних правовідносинах в постанові від 04.09.2018 у справі № 826/5608/17, дійшов неправильного висновку, що відомості в рішенні Рахункової палати від 28.11.2017 № 24-2 про незавершення фільму "Зона" через неефективність управлінських рішень Держкіно, вказівка в наказі Міністерства культури України "Про організацію виконання рекомендацій Рахункової плати України" від 21.02.2018 № 151 Державному агентству України з питань кіно вжити заходів щодо завершення виробництва семи кінопроектів, зокрема і фільму "Зона", а також інші обставини, на які послався ОСОБА_1 та які не були враховані апеляційним судом, не є нововиявленими обставинами у цій справі.

5.3. Також скаржник вказує на відсутність об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства Боржника з огляду на факти, встановлені в рішенні Рахункової палати від 28.11.2017 № 24-2, вказуючи, що: договори за участі Боржника не визнавались недійсними, результати робіт на суму 7 млн грн залишено Державним агентством України з питань кіно у повному розпорядженні Боржника, ОСОБА_1 вживав заходи щодо захисту майна Боржника та пошуку другої частини фінансування для завершення фільму "Зона", матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про прийняття ОСОБА_1 управлінських рішень, які могли б негативно вплинути на діяльність підприємства та спричинити збитки; тоді як ці обставини не були взяті апеляційним судом до уваги.

5.4. Апеляційний суд не врахував, що рішення Рахункової палати від 28.11.2017 № 24-2 спростовує недостовірну інформацію в аналізі фінансово-господарської діяльності Боржника, здійсненого фізичною особою-підприємцем Лиходькіною О.І.

5.5. Апеляційний суд не врахував, що існування у Боржника на дату відкриття справи про банкрутство активів на 7 млн грн з подальшим їх списанням ліквідатором, вказує, що саме дії цієї особи призвели до банкрутства Боржника, а не дії ОСОБА_1 , який, навпаки, передав на зберіганні відповідні плівки Довженко-Центру.

5.6. Апеляційний суд безпідставно взяв до уваги звіт про оцінку Майна без дослідження його повного змісту, що "з`явився" в матеріалах справи лише 14.09.2021.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

6.1. Державне агентство України з питань кіно та ліквідатор Боржника у відзивах на касаційну скаргу заперечують вимоги та обґрунтування, наведені в касаційній скарзі, з підстав, які загалом аналогічні мотивам в оскаржуваній ухвалі апеляційного суду, наголосивши, що:

- скаржник, пославшись на висновок в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 4/44-Б (906/811/20), який сформульований не у подібних правовідносинах, використовує процедуру перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами задля переоцінки вже оцінених судами доказів та перегляду в повному обсязі ухваленої по суті, а не за новоявленими обставинами постанови апеляційного суду від 14.07.2021;

- висновки в постанові від 04.09.2018 у справі № 826/5608/17 у справі адміністративного провадження сформульовані у правовідносинах, не подібних зі спірними;

- а стверджуванні скаржником, з посиланням на рішення Рахункової палати від 28.11.2017 № 24-2, факти не відповідають дійсності.

7. Касаційне провадження

7.1. Суд відхиляє подане Суду 27.05.2022 представником скаржника - ОСОБА_1, клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю скаржника та його представника забезпечити явку в судове засіданні у цій справі 31.05.2022 через введений на території України воєнний стан, постійні загрози ракетних обстрілів, а також відсутністю у скаржника та його представника технічної можливості для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції; у зв`язку із чим Суд зазначає про таке.

7.2. Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

В подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 дію воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Водночас, за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

7.3. Враховуючи закінчення визначених процесуальним законом (стаття 306 ГПК України) строків розгляду касаційної скарги, наявність в матеріалах справи доказів повідомлення скаржника та обізнаність інших учасників справи про дату, час та місце судового засідання, участь представника Кредитора в судовому засіданні 31.05.2022, те, що Судом не визнавалась явка сторін обов`язковою, виходячи зі змісту статей 202, 216 ГПК України, а також те, що неявка сторін або інших учасників справи, у даному випадку, не перешкоджає розгляду справи, у Суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Суд також враховує факт реєстрації скаржника в місті Києві, ненадання ним інформації про його місце перебування так його представника, зокрема, в період проведення касаційним судом судового засідання у цій справі, що позбавляє Суд можливості встановити об`єктивні перешкоди для участі скаржника та його представника в судовому засіданні 31.05.2022, яке також проводиться за місцем знаходження Суду - в місті Києві, та в сукупності зумовлює ситуацію, коли розгляд справи мав би бути відкладений на невизначений час, що призвело б до порушення прав інших учасників справи на своєчасне вирішення справи.

8. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо меж перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами

8.1. Згідно з частиною першою статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Передбачений нормами глави 3 Розділу IV ГПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та має свої особливості.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

На підставі вказаної норми ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення апеляційного суду, а саме постанови 14.07.2021, ухваленої за результатами перегляду в апеляційному порядку судового рішення у спорі про субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Боржника.

8.2. Щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав, зазначених в пункті 1 частини другої статті 320 ГПК України, Суд зазначає про таке.

Нововиявлені обставини за своєю правовою природою є матеріально-правовими фактами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 03.04.2018 у справі № 910/6052/16 та від 07.08.2018 у справі № 915/1708/14 та від 19.05.2020 у справі № 910/19793/14, від 14.07.2020 у справі Б8/065-12.

Сталість наведеної правової позиції Верховного Суду підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Крім цього, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

8.3. Звертаючись до категорії "істотності" Суд зазначає, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у пункті 3.2 постанови від 17.09.2019 у справі № 910/17258/17.

8.4. Стосовно підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами Суд також звертається до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

8.5. Підсумовуючи викладене Суд доходить таких висновків:

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При цьому, результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Водночас, вирішення питання, чи правильно судом надано оцінку певним доказам, належить до компетенції судів вищих інстанцій, та не може бути вирішено в межах розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.03.2019 у справі № 910/17944/15.

8.6. Ухвалюючи постанову від 14.07.2021 про часткове задоволення заяви ліквідатора Боржника та покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Боржника у цій справі про банкрутство, стягнення з ОСОБА_1 на користь Боржника 7 008 474 грн 20 коп., апеляційний суд виходив з тієї сукупності обставин, які за результатами їх оцінки та кваліфікації судом як за правилами статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), так і статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вказували на наявність та доведеність підстав для цієї відповідальності ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.

Зокрема, апеляційний суд виходив:

- з підстави порушення справи та визнання Боржника банкрутом, якою стала заборгованість за невиконання умов укладеного з Кредитором договору на виробництво та поширення фільму "Зона" на умовах державного замовлення 27.12.2006 № 325 (далі - Договір);

- з відсутності у Боржника на час укладення Договору грошових коштів в сумі 10 550 936 грн., що за його умовами мала бути фінансовою частиною зобов`язань Боржника для створення фільму "Зона";

- з періоду та причин виникнення боргу перед Кредитором: в період керівництва Боржника ОСОБА_1 та внаслідок його бездіяльності за Договором (і як засновника та єдиного учасника Боржника, і як одноосібного виконавчого органу - директора), що полягала в незавершенні виготовлення з метою розповсюдження обумовленого Договором предмету - ігрового фільму "Зона";

- з факту безпосередньої участі ОСОБА_1 в укладенні Договору та його статусу як продюсера та режисера ігрового фільму "Зона", який (статус) передбачає безпосередню участь та відповідальність за виконання і реалізацію умов Договору з виробництва та розповсюдження ігрового фільму "Зона";

- з недостатньої вартості виявлених та оцінених ліквідатором Боржника за правилами чинного законодавства активів Боржника, що складають відзнятий, однак неекспонований матеріал повнометражного фільму режисера ОСОБА_1 "Зона".

8.7. Отже, ухвалюючи постанову від 14.07.2021 та покладаючи субсидіарну відповідальністю на ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з наведених обставин, які стали достатніми та самостійні підставами для цієї відповідальності у спірних правовідносинах як за правилами статті 61 КУзПБ, так і статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вказуючи цією сукупністю обставин на об`єктивну сторону господарського правопорушення ОСОБА_1 у вигляді його бездіяльності, як колишнього керівника (директора) банкрута, та на її причинно-наслідковий зв`язок з наслідками у вигляді доведення до банкрутства через бездіяльність засновника та власника Боржника (до 2017 року) - ОСОБА_1 , у вжитті своєчасних заходів щодо запобіганню припиненню діяльності та банкрутству Боржника.

З цими висновками та виходячи з наведених підстав та встановлених, зокрема, апеляційним судом, обставин, погодився Верховний Суд, переглядаючи в касаційному порядку постанову апеляційного суду від 14.07.2021 та ухвалюючи постанову від 14.09.2021 про залишення її без змін.

8.8. Враховуючи наведене, Суд відхиляє аргументи скаржника з посиланням на рішення Рахункової палати від 28.11.2017 № 24-2 та на наказ Міністерства культури України "Про організацію виконання рекомендацій Рахункової плати України" від 21.02.2018 № 151, оскільки відомості в цих документах (про незавершення фільму "Зона" через неефективність управлінських рішень Держкіно та вказівка Кредитору вжити заходів щодо завершення виробництва семи кінопроектів, зокрема і фільму "Зона") стосуються правовідносин між вказаними особами з приводу організації та ефективності роботи Державного агентства України з питань кіно за певний період часу, щодо поставлених перед цим органом завдань взагалі та щодо належного виконання відповідних повноважень, зокрема, в частині використання державних коштів.

Натомість наведені правовідносини не можуть ототожнюватись з правовідносинами за Договором між Кредитором та Боржником щодо виготовлення конкретного кінопроекту - фільму "Зона", а причини невиконання Кредитором бюджетної програми з формування духовних і естетичних цінностей не можуть, відповідно, ототожнюватись та пов`язуватись у своєму причинно-наслідковому зв`язку з причинами невиконання Боржником свого обов`язку з виготовлення цього фільму, оскільки правовідносини між сторонами за Договором та порядок його виконання саме Боржником врегульовані умовами Договору, на що, за обставин виконання Кредитором своєї частини зобов`язань, жодним чином не впливає рівень виконання обов`язків, завдань та ефективність організації роботи Кредитора як органу, підзвітного Міністерству культури України, зокрема в частині виконання бюджетної програми.

8.9. У зв`язку із цим Суд доходить висновку, що наведені заявником обставини згідно з відомостями в рішенні Рахункової палати від 28.11.2017 № 24-2 та в наказі Міністерства культури України "Про організацію виконання рекомендацій Рахункової плати України" від 21.02.2018 № 151 не є істотними для оцінки правовідносин сторін за Договором, а відповідно і для оцінки правовідносин щодо покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 з підстав, зазначених ліквідатором Боржника у відповідній заяві, та з підстав, за яких суд дійшов висновку про покладення субсидіарної відповідальності у спірних правовідносинах, а тому наведені скаржником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 320 ГПК України через їх невідповідність критерію істотності за цієї нормою (пункти 8.2, 8.3).

Суд також зауважує, що заявник, всупереч вимогам в пункті 1 частини другої статті 320 ГПК України, не довів об`єктивної неможливості довідатись про обставини, на які скаржник посилається як на нововиявлені згідно з відомостями в рішенні Рахункової палати від 28.11.2017 № 24-2 та в наказі Міністерства культури України "Про організацію виконання рекомендацій Рахункової плати України" від 21.02.2018 № 151 (пункт 8.2), а звернення до цих відомостей та доказів очевидно обумовлено розвитком позиції скаржника в залежності від мотивів, наведених спочатку в постанові апеляційного суду від 14.07.2021, а потім в постанові касаційного суду від 14.09.2021.

Дійшовши цих висновків, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункти 5.2, 5.3, 5.4).

8.10. Крім цього Суд відхиляє аргументи скаржника (пункти 5.1) щодо помилкового ототожнення апеляційним судом в постанові від 14.07.2021 підстав для визнання Боржника банкрутом з підставами для субсидіарної відповідальності за правилами статті 61 КУзПБ, оскільки ці аргументи, всупереч правилам статті 320 ГПК України, є оцінкою висновків в постанові від 14.07.2021, тоді як при перегляді справи за нововиявленими обставинами правильність висновку суду не переоцінюється (пункт 8.5), а відповідну оцінку здійснив Верховний Суд згідно з повноваженнями касаційного суду за результатами касаційного провадження у цій справі з ухваленням постанови від 14.09.2021.

Аналогічного висновку Суд доходить, відхиляючи інші аргументи скаржника, що зводяться до необхідності переоцінки висновків апеляційного суду в постанові від 14.07.2021 стосовно належного суб`єкта субсидіарної відповідальності (пункт 5.5) та оцінених цим судом доказів (пункт 5.6).

8.11. З огляду на викладене та на встановлену апеляційним судом відсутність в сукупності всіх ознак, що надають зазначеним заявником обставин статусу нововиявлених, неспростування скаржником в касаційному порядку відповідних висновків, Суд погоджується з висновками апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі (що зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи) про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд та скасування за нововиявленими обставинами постанови апеляційного суду від 14.07.2021 та ухвалення нового рішення у цій справі.

У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.

8.12. Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваного судового рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 у справі № 923/719/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді В.В. Білоус

К.М. Огороднік