ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/144/22

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

за участю представника відповідача: Барсук І.В., довіреність від 15.04.2022 № 460,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Манго-Груп"

до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 73800,00 грн.

Процесуальні дії по справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" звернулося до суду з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 коштів в сумі 73800,00 грн., які були перераховані відповідачу в забезпечення виконання договору №4-21 від 02.02.2021р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.02.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 22.03.2022.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.03.2022 суд відклав судове засідання для розгляду справи по суті на 26.04.2022.

04.04.2022 засобами електронного зв`язку від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву від 31.03.2022 № 359 (а.с.48-62).

Ухвалою суду від 26.04.2022р. розгляд справи відкладено на 19.05.2022р.

16.05.2022р. від позивача засобами електронного зв`язку надійшла відповідь на відзив (а.с.90-92).

18.05.2022р. від відповідача засобами електронного зв`язку надійшли заперечення на відповідь на відзив з клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.102-107).

В судовому засіданні 19.05.2022р. судом оголошено перерву до 07.06.2022р.

В судовому засіданні 07.06.2022р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонами за результатами проведення процедури закупівлі було укладено договір №4-21 від 02.02.2021р. на поставку дизельного пального.

На виконання вимог тендерної документації позивачем 01.02.2021 в якості забезпечення виконання договору було перераховано відповідачу 73800,00 грн.

Позивач вказує, що у зв`язку з відсутністю заявок по договору поставка товару по ньому не проводилась.

15.12.2021 сторони уклали додаткову угоду про розірвання договору за згодою сторін, згідно пунктів 3, 4 якої з моменту укладення додаткової угоди зобов`язання сторін припиняються шляхом зменшення обсягу закупівлі на суму 1476000,00 грн. Загальна сума договору складає 0,00 грн.

Позивач вважає, що відповідно до п. 5.9 договору з урахуванням положень п. 3 та п. 4 Додаткової угоди, договір вважаться виконаним, у зв`язку з чим позивач чекав на повернення відповідачем перерахованого йому забезпечення.

Листом від 16.12.2021 № 1362 відповідач повідомив позивача, що забезпечення виконання договору не буде повернуто, оскільки позивачем не виконано умови договору стосовно строків поставки товару згідно заявки № 51 від 25.11.2021.

Позивач вказав, що заявку № 51 від 25.11.2021 від відповідача не отримував.

Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визнає. У письмовому відзиві відповідач вказав, що 25.11.2021 на електронну та поштову адресу позивача була направлена заявка за вих. № 51 щодо постачання дизельного пального в кількості 60000,00 грн. на загальну суму 1476000,00 грн., на підтвердження чого надав копії заявки №51 від 25.11.2021р., журналу реєстрації заявок та скріншоти з електронної пошти (а.с.67-71).

Постачальник мав здійснити поставку товару протягом 10 робочих днів, тобто не пізніше 09.12.2021.

Відповідач зазначив, що 14.12.2021 на електронну адресу військової частини надійшов лист № 900 від 13.12.2021, в якому позивач відмовився від виконання своїх зобов`язань за договором та просив про його дострокове розірвання.

Зазначає, що в п.2 додаткової угоди про розірвання договору сторони вказали, що укладання даної угоди не звільняє постачальника від відповідальності за неналежне виконання умов договору, що мало місце до його розірвання.

У відповіді на відзив позивач вказав, що договір не містив умови, відповідно до якої заявка вважається поданою заявником (відповідачем) та прийнятою постачальником (позивачем) у випадку її направлення на ту чи іншу електронну адресу позивача. Договір не містив будь-якої електронної адреси позивача, за якою могло здійснюватись листування з позивачем.

Оригінал заявки Укрпоштою позивачу не надходив, доказів направлення відповідач не надав.

Твердження відповідача, що позивач порушив строки поставки позивач вважає безпідставним.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що заявка була направлена на електронну адресу представника постачальника а, була зумовлена сторонами усною домовленістю і використовувалась протягом тривалого часу співпраці. Докази підтвердження факту отримання заявки постачальником не фіксувались, всі питання узгоджувались у телефонному режимі між представниками сторін.

Вважає, що постачальник заперечує факт отримання заявки № 51 від 25.11.2021 з корисних мотивів.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог позовної заяви, просив відмовити в її задоволенні.

Представник позивача в засідання суду не з`явився. Позивачем надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представника позивача в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
20.01.2021 відбулось засідання тендерного комітету 1 складу пального (військова частина НОМЕР_1 ), на порядок денний якого було винесено питання щодо проведення переговорів з учасником відбору для проведення переговорної процедури закупівлі для потреб оборони на закупівлю дизельного пального (номер тендеру в ЦБД -UA-2020-12-31-001038-а) згідно ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони, враховуючи ч. 3 розділу ХІ Закону України "Про оборонні закупівлі" № 808-ІХ від 07.07.2020 (а.с.13-14).

01.02.2021 в забезпечення виконання договору позивач перерахував військовій частині НОМЕР_1 на підставі платіжного доручення №00016847-П - 73800,00 грн. (а.с.12).

02.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (замовник) за результатами закупівлі UA-2020-12-31-001038-а було укладено договір №4-21 (а.с.5-10), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити замовнику ДК 021:2015 код 09130000-9 - Нафта і дистиляти (ДК 021:2015 код 09130000-9 Паливо дизельне) Паливо дизельне зимове (далі - по тексту товар) відповідно до специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1), а замовник зобов`язався прийняти цей товар та оплатити на умовах цього договору.

Згідно п. 3.1 договору, загальна сума договору складає 1476000,00 грн., у тому числі ПДВ.

Згідно п.5.2 договору строк поставки товару за цим договором складає 10 робочих днів з моменту подання заявки замовником.

Договір вважається виконаним при умові постачання не менше 99% товару (п.5.9 договору).

Пунктом 5.10 договору сторони передбачили, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними у випадках, передбачених статтею 9 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", а також згідно з умовами, зазначеним у договорі. Замовник не повертає забезпечення виконання договору у разі, якщо постачальник не виконав умови договору стосовно строків поставки товару.

Пунктом 6.2 договору сторони визначили, що замовник має право, зокрема, достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань з боку постачальника, повідомивши його про це у десятиденний строк.

Згідно п.6.4 договору, постачальник має право, зокрема, у разі невиконання зобов`язань замовником достроково розірвати цей договір, письмово повідомивши про це замовника у десятиденний строк.

У п. 7.3 договору сторони зазначили, що при порушенні строку поставки товару за цим договором забезпечення виконання договору постачальнику не повертається.

Пунктом 7.5 договору сторони обумовили, що істотні умови договору не повинні змінюватись після підписання цього договору, крім випадків, визначених чинним законодавством та з урахуванням підпунктів 1.2, 6.2 та 9.1 цього договору , у випадку розірвання цього договору, а також покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі.

За умовами пункту 11.2 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами. Дата закінчення стоку дії цього договору 31 грудня 2021.

Усі зміни і доповнення до Договору оформлюються додатковою угодою, яка підписується сторонами і має однакову юридичну силу, крім тих змін та/або доповнень до договору в частині коригування строків та/або кількості товару , які вносяться замовником відповідно до підпункту 6.2 договору (п.12.1 договору).

У специфікації до договору сторони визначили, що постачальник має здійснити поставку 60000 кг дизельного пального на загальну суму 1476000,00 грн. (а.с.11).

Листом від 13.12.2021р. відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку зі збільшенням вартості товару, який має бути поставлений за договором №4-21, він відмовляється на майбутнє від виконання своїх зобов`язань за договором (а.с.72).

15.12.2021 сторони підписали додаткову угоду № 1-21 про розірвання договору № 4-21 від 02.02.2021, згідно п. 1 якої сторони, керуючись ч. 1 ст. 651 ЦК України п. 1 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" п. 10.1 та п. 12.1 Договору № 4-21 від 02.02.2021 дійшли згоди щодо розірвання договору за згодою сторін (а.с.15).

Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що сторони стверджують, що укладання даної угоди не звільняє постачальника від відповідальності за неналежне виконання умов договору, що мало місце до його розірвання.

Згідно п. 3 додаткової угоди, з моменту укладення додаткової угоди зобов`язання сторін припиняються шляхом зменшення обсягу закупівлі на суму 1476000,00 грн.

Пунктом 4 угоди сторони п.3.1 договору виклали у новій редакції, згідно якого загальна сума договору складає 0,00 грн.

Також, сторонами була підписана специфікація до договору №4-21 від 02.02.2021р., в якій сторони зазначили загальну суму товару 0,00 грн. (а.с.16).

16.12.2021 відповідач направив позивачу лист № 1362 (а.с.17) про сплату пені в сумі 8856,00 грн. у зв`язку з порушення строку поставки товару, згідно заявки від 25.11.2021 № 51, та наголосив на тому, що згідно п. 5.10 договору у разі, якщо постачальник не виконав умови договору стосовно строків поставки товару, замовник не повертає забезпечення виконання договору (а.с.17, 18).

У листі від 10.01.2022 №6 (а.с.19) позивач зазначив, що заявку №51 від військової частини він не отримував і оскільки ТОВ "Манго-Груп не допускало порушення договору стосовно строків поставки товару, тому вимагав протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги повернути забезпечення договору в сумі 73800,00 грн.

У листі-відповіді №49 від 24.01.2022р. позивач вказав, що ним була направлена на електронну адресу позивача заявка №51 від 25.11.2021р. на поставку товару (а.с.23-24). Також, зазначає, що додаткова угода про розірвання договору оренди №4-21 була підписана сторонами на підставі листа позивача №900 від 13.12.2021р. про відмову від виконання зобов`язань.

У зв`язку з відмовою Військової частини НОМЕР_1 повернути кошти, ТОВ "Манго-Груп" звернулося до суду з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 коштів в сумі 73800,00 грн., які були перераховані відповідачу в забезпечення виконання договору №4-21 від 02.02.2021р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Позивач мотивуючи позовні вимоги, посилається на приписи ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, які містять загальні положення щодо виконання зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду в пунктах 85, 86, 87 постанови від 04.12.2019р. у справі №917/1739/17 зробила висновок, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є грошові кошти в розмірі 73800,00 грн., які були сплачені позивачем як переможцем за результатами проведеної переговорної процедури закупівлі для потреб оборони на закупівлю дизельного пального (номер тендеру в ЦБД - UA-2020-12-31-001038-а) (протокол на а.с.13-14) в забезпечення виконання договору закупівлі за умовами ст.27 Закону України "Про публічні закупівлі" (платіжне доручення на а.с.12).

Частинами 1, 2 ст.27 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Як вже вказувалося, умовами п.5.10 договору сторони погодили, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними у випадках, передбачених статтею 9 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", а також згідно з умовами, зазначеним у договорі. Замовник не повертає забезпечення виконання договору у разі, якщо постачальник не виконав умови договору стосовно строків поставки товару.

Слід вказати, що забезпечення виконання договору про закупівлю - це надання забезпечення виконання зобов`язань постачальника перед замовником за договором про закупівлю. Забезпечення виконання договору може вимагатись в будь-якій формі, наприклад, гарантія, депозит, порука тощо.

Інформація про забезпечення виконання договору прописується замовником в тендерній документації та зазвичай зазначається в умовах договору, який підписується за результатами процедури закупівлі.

Позивач вважає, що відповідно до п. 5.9 договору з урахуванням положень п.3 та п. 4 Додаткової угоди, договір вважаться виконаним, а тому у відповідача виник обов`язок з повернення перерахованого йому забезпечення.

Водночас, відповідач вказує, що розірвання договору відбулося з вини позивача, у зв`язку з його відмовою від виконання договору та невиконанням заявки №51 від 25.11.2021р., яка була надіслана постачальнику засобами електронного зв`язку.

Відносно даних тверджень сторін суд вважає за необхідне зазначити, що згідно приписів ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач вказуючи про отримання позивачем заявки №51 надає суду копії журналу реєстрації заявок (а.с.68-69), який однак є внутрішнім документом обліку відповідача і без розрахункового документу відділення поштового зв`язку не може підтверджувати дійсність факту направлення такої заявки.

Щодо направлення копії заявки засобами електронного зв`язку, що підтверджується скріншотами (а.с.70-71), слід вказати, що ні відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ні умови договору не містять вказівки на те, що електронна пошта належить саме ТОВ "Манго-Груп".

Таким чином, відповідачем не надано належних доказів виконання ним умов п.5.2 договору і направлення позивачу заявки №51 на поставку товару та відповідно невиконання умов договору саме з вини позивача.

Окрім того, суд звертає увагу, що в умовах додаткової угоди №1-21 від 15.12.2021р. про розірвання договору №4-21 від 02.02.2021р. сторонами вказано, що сторони дійшли згоди щодо розірвання договору за згодою сторін згідно ч.1 ст.651 ЦК України, яка передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Застережень щодо розірвання договору за згодою сторін внаслідок відмови позивача від виконання зобов`язань за договором додаткова угода не містить.

Суд звертає увагу, що п. 6.2 договору передбачено право замовника на дострокове розірвання договору у разі невиконання зобов`язань з боку постачальника шляхом повідомлення його про це у десятиденний строк.

Незважаючи на те, що відповідач стверджує про невиконання позивачем зобов`язання згідно заявки № 51 від 25.11.2021, будь-яких дій направлених на розірвання договору 4-21 від 02.02.2021, що наділяло б його беззаперечним правом не повертати забезпечення виконання за договором, в порядку п. 7.3 договору, відповідач не вчинив.

Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

За наведених обставин, розірвання договору №4-21, в забезпечення виконання якого позивачем була сплачено 73800,00 грн., свідчить про припинення існування правової підстави набуття вказаної суми відповідачем та змінює їх правовий режим із забезпечувальної суми на безпідставно набуті кошти.

З огляду на викладене, до правовідносин сторін слід застосовувати положення норм Цивільного кодексу України, які регулюють відносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Аналіз ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Оскільки судом встановлено факт перерахування позивачем на рахунок відповідача 73800,00 грн. та припинення зобов`язань сторін за договором №4-21 від 02.02.2021р. шляхом його розірвання (припинення правової підстави), вимоги позивача про стягнення з відповідача 73800,00 грн., які є безпідставно набутими коштами, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 73800,00 грн.

Судові витрати за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, на підставі п.2 ч.4 ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 2481,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" (01010, м. Київ, пров. Хрестовий, 2, офіс 405, )

- 73800,00 грн. - кошти отриманні як забезпечення виконання по договору № 4-21 від 02.02.2021р.;

- 2481,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.06.22

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:
1 - до справи
2 - позивачу (рек. зповід, ел.пошта: )
3 - відповідачу (рек. з повід., ел.пошта: )