ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.06.2022 Справа № 914/940/22

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест», с. Бердихів, Львівська область

про стягнення 495 831,59 грн

Суддя Мороз Н.В.

При секретарі Пришляк М. С.

Представники:

Від позивача: Кухар Н. В.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позов подано Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» про стягнення 575 831,59 грн.

Ухвалою суду від 13.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.06.2022.

13.05.2022 через службу діловодства господарського суду позивачем подано заяву від 11.05.2022 про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» 495831,59 грн заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії.

07.06.2022 через службу діловодства господарського суду позивачем подано заяву від 06.06.2022 про закриття провадження у справі, якою останній повідомив суд про добровільну сплату відповідачем заборгованості у розмірі 495 831, 59 грн, а також подав платіжні доручення в підтвердження здійснених відповідачем оплат. Враховуючи наведене, просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, постановити ухвалу про повернення коштів сплаченого судового збору та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

07.06.2022 через службу діловодства господарського суду відповідачем подано відзив, згідно якого останній повідомив суд про сплату заборгованості, а також подав платіжні доручення в підтвердження здійснених оплат. Крім того, просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, а також відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В судовому засіданні 07.06.2022 ухвалою суду, постановленою у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання, судом прийнято заяву Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» від 11.05.2022 про зменшення розміру позовних вимог. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 14.06.2022, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

09.06.2022 через службу діловодства господарського суду позивачем подано відповідь на відзив.

14.06.2022 службою діловодства господарського суду зареєстровано додаткові письмові пояснення відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест», що надійшли на електронну адресу господарського суду 13.06.2022 № 439/22, згідно яких останній просить суд встановити позивачу суму витрат на правничу допомогу у розмірі не більше 5 000,00 грн та проводити судове засідання, призначене на 14.06.2022 без участі представника відповідача.

В судове засідання 14.06.2022 представник позивача з`явився. Просить суд задоволити заяву від 06.06.2022 про закриття провадження у справі, а також постановити ухвалу про повернення коштів сплаченого судового збору та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі є стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 575 831,59 грн.

Після відкриття провадження у справі відповідачем здійснено оплату всієї суми основного боргу, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Відповідно до ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, то суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню.

У відповідності до ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8 525, 51 грн, згідно платіжного доручення № 8023 від 03.05.2022.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про повернення судового збору підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Суд враховує, що одним із основних принципів господарського судочинства є диспозитивність, який зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 3 ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст. 16 ГПК України, нормами якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Частина 7 ст. 43 Конституції України передбачає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Відповідно до положень ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В матеріалах справи міститься: Договір №22/4-19 від 27.04.2022 про надання правничої допомоги, укладений між ПАТ «Львівобленерго» та Адвокатським об`єднанням Юріс Консультус» щодо відповідача ТЗОВ «Явір-Інвест» на суму 20 000,00 грн; рахунок на оплату № 00/054 від 28.04.2022 на суму 20 000,00 грн; платіжне доручення № 7743 від 28.04.2022 на суму 20 000, 00 грн (призначення платежу: рах. 22/054 від 28.04.22 опл. зг. з п.4.1 договору); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Кухар Надії Василівни; ордер на надання правничої (правової) допомоги ПрАТ «Львівобленерго» адвокатом Кухар Надією Василівною, згідно яких вбачається, що всього ПрАТ «Львівобленерго» надано правничої допомоги на суму 20 000,00 грн.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у Постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, та у Постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про відмову позивачу у стягненні суми витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що позивачем не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а у підписаному між позивачем та АО «Юріс Консультус» договорі № 22/4-19 про надання правової допомоги від 27 квітня 2022 вказано як предмет позову «стягнення 568 367,42 грн», що на думку відповідача, не відповідає дійсності та не розкриває змісту предмета позову.

Розглянувши зазначене клопотання, суд звертає увагу відповідача на позицію Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 12.05.2021 у справі № 235/4969/21, якою встановлено, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг, а отже є визначеним.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 4.1 Договору № 22/4-19 від 27.04.2022 про надання правничої допомоги, укладеного між ПАТ «Львівобленерго» та Адвокатським об`єднанням Юріс Консультус», встановлено фіксований розмір гонорару адвоката, згідно якого, вартість правничої допомоги становить: авансова оплата 20 000,00 грн.

Інших доказів, котрі б підтверджували неспівмірність наданих адвокатом послуг складності справи, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних послуг та виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є правомірною, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відтак, вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі - у розмірі 20 000, 00 грн.

Керуючись ст. 126, 231, 234, 235 ГПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 914/940/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» про стягнення 495 831,59 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Інвест» (81064, Львівська область, Яворівський район, с. Бердихів, вул. Промислова, 8, ідентифікаційний код 38380596) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ідентифікаційний код 00131587) 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Повернути Приватному акціонерному товариству «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ідентифікаційний код 00131587) з Державного бюджету України 8 525, 51 грн судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 8023 від 03.05.2022.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Мороз Н.В.