ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.06.2022 м.Дніпро Справа № 904/8055/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі

головуючого судді: Іванова О.Г. - доповідач

перевіривши матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 (суддя Бєлік В.Г., повний текст якого підписаний 31.01.2022) у справі №904/8055/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Самань Віктора Петровича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний вищий навчальний заклад "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання права користування орендованим майном на умовах Договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 12/02-6024-ОД від 16.06.2016

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано за Фізичною особою - підприємцем Самань Віктором Петровичем право користування нерухомим майном - нежитловим вбудований приміщенням площею 175,9 кв.м., розташованим за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 57, що перебуває на балансі ДВНЗ "Криворізький національний університет", відповідно до умов Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12Д32-6024-ОД від 16 червня 2016 року, укладеного з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській Запорізькій та Кіровоградській областях, на строк - до 14 квітня 2022 року включно.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на користь Фізичної особи-підприємця Самань Віктора Петровича витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, нез"ясування всіх обставин справи та недоведеність обставин справи, які суд визнав встановленими, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.06.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Антонік С.Г., Кощеєв І.М.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 09.06.2022 здійснено запит матеріалів справи №904/8055/21 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

17.06.2022 матеріали справи №904/8055/21 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про відповідність апеляційної скарги нормам чинного законодавства, суд вирішив, що скаргу слід залишити без руху, враховуючи наступне.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені форма і зміст апеляційної скарги, зокрема, пунктом 2 частини 3 цієї статті передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня. При цьому, визначальним для сплати судового збору є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом саме на 01 січня календарного року.

Підпунктом 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до матеріалів справи, Позивачем заявлено позов про визнання права користування орендованим майном, з якого сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн за платіжним дорученням №86 від 20.09.2021 (а.с.6).

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги має становити суму 3405,00 грн (2270х 150%) та, відповідно, має бути сплачений на наступні реквізити Центрального апеляційного господарського суду:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кій обл/Шев.р/22030101

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37988155

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA2004628

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від _______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі __________ (номер справи), Центральний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

Скаржником в підтвердження сплати судового збору надано платіжне доручення №161 від 15.02.2022 про сплату 3405, 00 грн судового збору. Слід зазначити, що у призначенні платежу зазначено тільки, що оплата здійснюється за апеляційною скаргою РВ ФДМУ по Дніпр., Запоріз. Та Кіровог. обл., без зазначення номеру справи та дати судового акту, який оскаржується.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (ч. 1 ст. 6 згаданого Закону).

Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладено в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Положеннями п. 3.8. Інструкції визначено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Необхідними реквізитами ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, у межах якої подається відповідна скарга, та дата судового акта, що оскаржується.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №914/1542/17, від 16.01.2019 у справі №905/1057/18, від 10.05.2018 у справі №613/372/16-ц, від 13.02.2020 у справі №910/4557/18 та ухвалах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі №907/892/15, від 16.04.2018 у справі №922/3137/17, від 20.04.2018 у справі №910/12031/17, від 21.02.2019 у справі №910/8880/18.

З метою забезпечення виконання вимог Закону України "Про судовий збір" між Державною судовою адміністрацією України та Державною казначейською службою України 26.08.2015 укладено угоду, за якою оновлено програмне забезпечення автоматизованої системи документообігу суду КП "Д-3" та КП "ДСС", що забезпечило централізоване отримання виписок з Державної казначейської служби України з автоматичним приєднанням до них відомостей про сплату та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України при реєстрації платіжного документа в суді.

За даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" (КП "ДСС") за критерієм пошуку платіжного доручення № 161 від 15.02.2022 на суму 3405,00 грн та платником Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, виявлено, що вказаний судовий збір зарахований до спеціального фонду державного бюджету та даний платіжний документ використано у справі №904/8080/21, поданим в якості додатку до апеляційної скарги Фонду.

Відтак, використане повторно платіжне доручення №161 від 15.02.2022, судовий збір за яким вже зарахований до державного бюджету і врахований по іншій справі №904/8080/21, не може бути належним і допустимим доказом сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення господарського суду від 18.01.2022 у цій справі (904/8055/21).

Інших доказів сплати судового збору за оскарження рішення у цій справі апелянтом не надано.

Крім того, пунктом 3 частини 3 ст.258 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Статтею 259 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Водночас, відповідно до приписів частини 3 статті 13 Закону України "Про поштовий зв`язок", підпункту 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, опис вкладення у цінний лист не може бути належним доказом надіслання відповідних документів, оскільки підтвердженням надання послуг поштового зв`язку може бути квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Отже, враховуючи наведені положення законодавства, належними доказами відправлення стороні кореспонденції вважаються фіскальний чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкту поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, а також опис вкладення у цінний лист, яким підтверджується перелік документів, що були відправлені.

Частиною 1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

В свою чергу частинами 1-3 ст.45 Господарського процесуального кодексу України роз`яснено ким є сторони в судовому процесі, а частиною 5 ст.50 цього Кодексу регламентовано, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені ст.42 цього Кодексу.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, в свою чергу, визначені права та обов`язки учасників справи, серед яких учасникам справи надано право на оскарження судових рішень у визначених законом випадках та передбачено обов`язок учасників справи виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідачем до апеляційної скарги подано клопотання про долучення в якості доказів направлення третій особі по справі скрін-шот електронного листування, яке обґрунтовано тим, що відповідач є державною установою, відсутністю фінансування на вказану статтю видатків, тому останнім направлено апеляційну скаргу на електронну адресу третьої особи - Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" (), зазначену в позовній заяві, копії апеляційної скарги. Втім, суд зазначає, що вказані докази, у розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України, є неналежними та недопустимими доказами направлення третій особі копії апеляційної скарги, оскільки статтею 259 ГПК України визначена форма такого доказу - опис вкладення у цінний лист.

Фіскального чеку та опису вкладення до цінного листа про направлення на адресу третьої особи у справі копії скарги скаржником не надано, що не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст.258, ст.259 ГПК України та є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Суд наголошує, що нормами ч.7 ст.42 ГПК України регламентовано, що якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи надсилати копії документів іншим учасникам справи, такі документи можуть направлятися вказаним особам з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі, крім випадків, коли інший учасник не має офіційної електронної адреси.

Згідно зі ст. 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, яка відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За приписами частин 5, 6 ст.6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом та Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Згідно частини 8 статті 6 ГПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не передбачено цим Кодексом. Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Отже, враховуючи положення цієї статті процесуальним законодавством передбачений обмін документами між сторонами і судом не тільки у паперовому вигляді, а й в електронному.

Однією з особливостей такого обміну документами є реєстрація учасника провадження в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (створення Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси тощо).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

З 05.10.2021 почали офіційно функціонувати окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема "Електронний кабінет"; "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку.

Зокрема, з початком функціонування зазначених підсистем, зазнав змін порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 п.17 Перехідних положень ГПК України, в тому числі порядок подання апеляційних і касаційних скарг.

Так, набрали чинності норми процесуальних кодексів, які окрім раніше визначеного порядку подачі (приймання) документів у паперовій формі, передбачають також можливість їх подачі (приймання) в електронній формі.

Пунктом 24 Положення передбачено, що підсистема "Електронний суд" (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Відповідно до пунктів 25, 26 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення регламентовано, що процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді та розглядом у Вищій раді правосуддя справ про порушення суддею (прокурором) вимог щодо несумісності, дисциплінарного проступку судді, втручання в діяльність судді, можуть подаватися до суду та Вищої ради правосуддя в електронній формі виключно з використанням підсистеми "Електронний суд".

Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

За приписами п.29 Положення у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

З урахуванням вищевикладеного, норми процесуального права допускають направлення процесуальних документів учасникам провадження в електронному вигляді, але виключно за допомогою ЄСІТС.

Згідно комп"ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" тільки відповідач у цій справі має офіційно зареєстрований "Електронний кабінет", позивач, як і третя особа, яка до речі відноситься до тих, що в обов"язковому порядку мають зареєструвати такий електронний кабінет, не мають офіційно зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі "Електронний суд" й апеляційна скарга відповідачем подана також не через вказану підсистему, відтак, неможливо підтвердити в автоматичному режимі направлення апеляційної скарги третій особі.

Отже, апелянтом жодним чином не підтверджено направлення копії скарги третій особі.

Крім того, за приписами ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти (двадцяти) днів з дня вручення йому відповідного ухвали (рішення) суду (частина 2). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу (частина 3).

Згідно з матеріалами справи, в судовому засіданні 18.01.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст якого виготовлено та підписано 31.01.2022, отже, строк на апеляційне оскарження рішення, визначений законодавством, сплив 21.02.2022. Скаржником апеляційна скарга подана нарочно безпосередньо до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду з пропуском встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку - 08.06.2022, згідно дати на титульному аркуші апеляційної скарги.

За змістом частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

Тобто, законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Слід зазначити, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення строку на апеляційне оскарження суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Додатком до апеляційної скарги скаржником подано окреме клопотання, в якому він просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування поважності причин пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду від 18.01.2022 скаржник, зокрема, зазначив, що, отримав копію рішення 09.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до змін, внесених Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затверджених Законом України №2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затверджений Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 та Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Вказує, що згідно наказу Регіонального відділення від 01.03.2022 №52-к, з 01 березня 2022 встановлено у Регіональному відділенні простій до стабілізації ситуації в Україні та припинення обставин, що викликали простій, а згідно наказу Регіонального відділення від 22.04.2022 №70-к припинено простій та встановлено звичайний режим роботи з 25 квітня 2022 року.

Крім того, у зв`язку з обставинами, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці працівників юридичного управління Регіонального відділення в умовах воєнної агресії проти України, працівники юридичного управління перебували за межами України та у відпустках без збереження заробітної плати.

Розглянувши вказане клопотання, апеляційний господарський суд визнає підстави, наведені скаржником в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, частково неповажними, з огляду на наступне.

З урахуванням підписання повного тексту рішення 31.01.2022 та відповідно до норм ч.2 ст.256 ГПК України, апелянт мав подати апеляційну скаргу у строк до 21.02.2022, а з огляду на отримання рішення суду 11.02.2022 (згідно рекомендованого повідомлення наявного у справі) апелянт мав право оскаржити рішення суду у строк до 03.03.2022 та підстави пропуску строку в цьому випадку були б поважними.

Як підтверджено матеріалами справи, вперше апеляційну скаргу апелянт подав вчасно - 18.02.2022. Втім, подаючи скаргу вперше, апелянтом не дотримано вимог ст.258, 259 ГПК України, відтак, скарга подана неприйнятною у процесуальному сенсі (з неподанням доказів оплати судового збору та доказів направлення скарги третій особі), наслідком чого стало залишення такої скарги без руху, та, через неусунення недоліків скарги у визначені судом строки, в подальшому з її поверненням апелянту ухвалою від 20.04.2022.

Вдруге скарга подана апелянтом 08.06.20221, тобто через місяць і дев"ятнадцять днів з моменту повернення першої апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, наведені у постанові суду від 08.07.2021 по справі №910/17790/19, ухваленої у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, відповідно до яких сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку; а при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі №280/4682/19, від 18.06.2020 у справі №400/524/19, від 17.06.2020 у справі №280/4951/19, від 15.05.2020 у справі №820/1212/17).

Згідно матеріалів дійсної справи попередню апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду повернуто ухвалою суду від 20.04.2022 з підстав не усунення недоліків первісної скарги.

Відтак, подання вперше апеляційної скарги з недоліками (неприйнятності в процесуальному сенсі) носить суто суб"єктивний характер через власні недбалі дії апелянта.

Згідно наданих апелянтом доказів з моменту військової агресії проти України його установа перебувала у простої в період з 01.03.2022 до 25.04.2022 (включно), що підтверджено відповідними доказами та свідчить про поважність підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В той же час, доказів які свідчать про поважність підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду за період з 25.04.2022 по 08.06.2022 апелянтом не надано. Останній обмежився лише посиланням на те, що у зв`язку з обставинами, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці працівників юридичного управління Регіонального відділення в умовах воєнної агресії проти України, працівники юридичного управління перебували за межами України та у відпустках без збереження заробітної плати, що не підтверджено жодним доказом.

Як зазначалось вище, сам факт повернення першої апеляційної скарги не є поважною підставою пропуску процесуального строку на подачу скарги. Тим більш, між подачею першої та другої апеляційних скарг пройшов тривалий час.

З наведеного слідує, що пропуск процесуального строку на оскарження рішення місцевого господарського суду за період з 25.04.2022 по 08.06.2022 не підтверджений ним належними та допустимими доказами. Відтак, наведені апелянтом доводи в обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, без їх належного підтвердження, не можуть бути визнані поважними.

Частиною 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

Зважаючи на викладене, апелянту надається право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги та подати докази сплати судового збору в сумі 3405.00 грн, докази направлення апеляційної скарги третій особі, а також мотивоване клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду за період з 25.04.2022 по 08.06.2022, з підтверджуючими ці обставини доказами.

У разі, якщо відповідач не усуне недоліки апеляційної скарги в строк установлений судом або якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.174, 234-235, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 у справі №904/8055/21 залишити без руху.

2. Апелянту протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме:

- подати докази сплати судового збору у сумі 3405,00 грн;

- надати належні докази направлення апеляційної скарги третій особі листом з описом вкладення;

- подати заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням причин такого пропуску у період 25.04.2022 по 08.06.2022.

3. У разі не усунення недоліків у зазначений судом строк настають наслідки, передбачені ч.4 ст. 174, ч.8 ст. 260, ст.261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на сторінці Центрального апеляційного господарського суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/sud4876/ або переглянути процесуальні документи по справі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/

Головуючий суддя О.Г. Іванов