ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. Справа №33/29

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАК О.І.

суддів МАРКА Р.І.

СКРИПЧУК О.С.

при секретарі судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представників:

від апелянта Гаврилюк О.Р. (адвокат);

ліквідатор-1 Папура Є.М.

ліквідатор-2 Кобельник О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою

відповідальністю «Укр-Полімер», м. Львів б/н від 23.12.2021

на ухвалу Господарського суду Львівської області

від 14.12.2021, повний текст ухвали 21.12.2021 (суддя А.І. Цікало)

у справі №33/29

за заявою ініціюючого кредитора Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області, м. Яворів Львівської області

до Товариства з обмеженою

відповідальністю «Торгівельно- виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», смт. Шкло Яворівського району Львівської області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.04.2010 порушено провадження у справі № 33/29 про банкрутство боржника - ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Постановою від 09.10.2012 боржника визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Боляка І. В.

Ухвалою суду від 13.10.2015 припинено повноваження арбітражного керуючого Боляка І.В., ліквідатором призначено арбітражного керуючого Генташ О. А.

Ухвалою суду від 06.02.2018 припинено повноваження арбітражного керуючого Генташ О.А. і ліквідатором призначено арбітражного керуючого Папуру Я. М.

Ухвалою суду від 14.12.2021 клопотання кредитора - ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» задоволено, відсторонено Папуру Я.М. від виконання обов`язків ліквідатора боржника і призначено ліквідатором, арбітражного керуючого Кобельника О.С. м.Львів.

Ухвала суду мотивована тим, що:

1) ліквідатором всупереч вимог КУзПБ не внесено до переліків ліквідаційної маси високовольтних мереж та технічних умов на підключення і постачання електроенергії;

2) неповноважним комітетом кредиторів боржника внаслідок перебування у його складі ще з 04.08.2016 заставного кредитора ТзОВ Юридична компанія Абданк з конкурсним складом голосів, що на даний час заперечується нормами КУзПБ, неправомірно було за сприяння ліквідатора погоджено умови продажу активів боржника як ліквідаційної маси. Після введення в дію КУзПБ з 21.10.2019, ліквідатор повинен був скликати загальні збори кредиторів та відповідно сформувати (обрати) новий комітет кредиторів відповідно до вимог ст. 48 КУзПБ. Рішення у такому складі комітету кредиторів не створюють жодних правових наслідків;

Означені вище два порушення вимог чинного законодавства на думку суду першої інстанції є достатніми в силу п. 1 абз. 2 ч. 4 ст. 28 КУзПБ для усунення арбітражного керуючого від обов`язків ліквідатора та відповідно покладення таких обов`язків на іншу особу.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Укр-Полімер» подано апеляційну скаргу у якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про припинення повноважень ліквідатора арбітражного керуючого Папури Я.М. відмовити.

Така скарга загалом обгрунтована тим, що нормами КУзПБ не передбачено ні права, ні обов`язку ліквідатору змінювати склад комітету кредиторів, а лише існує право на скликання загальних зборів кредиторів, які у свою чергу уже можуть переобрати (змінити) і т.д. склад комітету кредиторів кредиторів. Такий склад комітету кредиторів був обраний загальними зборами кредиторів від 04.08.2016 під час дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», умовами якого не заборонялося обирати до членів комітету кредиторів заставних кредиторів, яким є ТзОВ «Юридична компанія «Абданк».

Ні у договорі про постачання електричної енергії № 90004 від 16.04.2009, ні у додатку № 11 до договору не зазначено про право власності боржника на мережі високовольтних ліній та обладнання передачі електроенергії. Перебування обладнання на балансі боржника не підтверджує право власності, тому відповідно вказане майно не було внесено до переліку ліквідаційної маси і відповідно не було предметом торгів. Будь-яких доказів протилежного, будь ким з кредиторів, в т.ч. енергопостачальною організацією надано не було.

У відзиві на апеляційну скаргу за вих.№ 02-26/3 від 18.01.2022 новопризначений ліквідатор арбітражний керуючий Кобельник О.С., не зазначив конкретних обставин та підстав, проте висловив погодження із оспорюваним судовим рішенням.

У відзиві на апеляційну скаргу від 18.01.2022 конкурсний кредитор ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» просило відмовити у її задоволенні і загалом зазначило ті обставини та підстави, якими обгрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції.

В день проведення судового засідання 12.05.2022, від ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» надійшло клопотання про відкладення розгляду цієї справи з огляду на розгляд інших справ у межах цієї справи про банкрутство у суді першої інстанції №33/29(1032/21), 33/29(914/399/21) та №33/29(914/1032/21), які можуть вплинути на цей апеляційний перегляд. Тому, просить суд відкласти розгляд цієї справи до завершення судового розгляду у вказаних вище справах.

Згідно ст. 202 ГПК України вбачається, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для чого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи чи наявність розгляду інших справи за участю тих же осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Вказане клопотання судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки не обгрунтоване жодною нормою процесуального права, які у процесуальному законодавстві відсутні, і з огляду на положення ст.19 Конституції України, суд апеляційної інстанції не може вчинити таку процесуальну дію зважаючи виключно на бажання учасника провадження у справі враховуючи також і те, що справа уже неодноразово розглядалася у судових засіданнях, і явка представників сторін не визнавалася обов`язковою.

Дослідивши обставини справи в сукупності з доводами представників сторін, що з`явилися у судове засідання, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та відповідно про скасування оспорюваної ухвали суду першої інстанції із прийняття нового рішення про відмову у задоволенні клопотання про відсторонення арбітражного керуючого від виконання обов`язків ліквідатора.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, комітет кредиторів боржника сформовано рішенням загальних зборів кредиторів від 04.08.2016, тобто до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно вказаного вище рішення загальних зборів, до комітету кредиторів обрано: УПФ України у Яворівському районі (592 голосів); ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» (2 455 голосів); ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» (1 662 голоси); ТОВ «Укр-Полімер» (555 голосів) та ТзОВ «Юридична компанія «Абданк» забезпечений кредитор (1 863 голоси).

Дійсно, рішенням комітету кредиторів згідно протоколу зборів кредиторів №8 від 07.05.2021, п.2 порядку денного більшістю голосів членів комітету кредиторів погоджено умови та порядок продажу активів боржника за сформованими лотами №№ 3 і 4. При цьому, за таке погодження проголосувала більшість членів із сумарною кількістю голосів 4 873 голоси з яких: ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» (2 455 голосів); «Укр-Полімер» (555 голосів) та ТОВ «Юридична компанія «Абданк» (1 863 голоси). Проти проголосував один кредитор ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» (1 662 голоси).

Відповідно до ч.1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Водночас з 21.04.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (КУзПБ), пунктами 1, 2 «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема: Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та постанова Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про банкрутство».

При цьому, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, ч.4 ст.251 цього кодексу доповнено змістом, а саме: встановити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 8 ст. 48 КУзПБ, до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про надання згоди на продаж майна боржника (крім майна, що є предметом забезпечення) та погодження умов продажу майна боржника (крім майна, що є предметом забезпечення) у процедурі санації відповідно до плану санації або у процедурі ліквідації банкрута.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 75 КУзПБ, арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення). До обов`язкових умов продажу належать: склад майна (лот); початкова ціна; крок аукціону.

Правильний з цього приводу зроблений висновок суду першої інстанції, що для здійснення продажу майна банкрута, що не є предметом забезпечення, ліквідатор повинен отримати погодження комітетом кредиторів умов продажу такого майна.

Відповідно до абз. 2 та абз. 3 ч. 1 ст. 48 означеного вище Кодексу, учасниками зборів кредиторів боржника з правом вирішального голосу є конкурсні кредитори, визнані господарським судом у попередньому засіданні та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. У зборах кредиторів боржника можуть брати участь із правом дорадчого голосу: кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника; кредитори з вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян; конкурсні кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання; представник працівників боржника; уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника; представник органу, уповноваженого управляти державним майном; арбітражний керуючий.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 48 КУзПБ, збори кредиторів у провадженні у справі про банкрутство скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою, за ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Кодексу, конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання господарського суду та кратну одній тисячі гривень. Під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу не враховуються суми неустойки (штрафу, пені), інші фінансові санкції, моральна шкода, судовий збір у справі про банкрутство, заявлені або сплачені кредиторами в провадженні у справі про банкрутство.

Відповідно до абз. 1 та абз. 5 ч. 6 ст. 48 Кодексу, на час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб. Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу.

Частинами 8 та 9 ст. 48 Кодексу передбачено, що у роботі комітету мають право брати участь з правом дорадчого голосу арбітражний керуючий, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, забезпечений кредитор, у разі необхідності представник органу, уповноваженого управляти державним майном, і представник органу місцевого самоврядування.

Рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість голосів кредиторів, присутніх на зборах (комітеті) кредиторів.

Таким чином, дійсно, у зазначеному вище рішенні комітету кредиторів від 07.05.2021 було неправомірно враховано ліквідатором голоси заставного кредитора ТОВ «Юридична компанія «Абданк» всупереч ч.1 ст. 48 Кодексу, оскільки його вимоги є забезпеченими.

Проте, якщо навіть і не враховувати голоси такого заставного кредитора, то інші два кредитори: ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» (2 455 голосів) та ТОВ «Укр-Полімер» (555 голосів), загалом склали 3 010 голосів, що також є більше ніж кількість голосів присутнього представника конкурсного кредитора - ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» (1 662 голоси).

Таким чином, по суті на прийняття рішення і надання заставному кредитору ліквідатором права вирішального голосу замість дорадчого, не вплинуло.

При цьому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що невідповідність складу комітету кредиторів (наявність у ньому заставного кредитора з дорадчим голосом) не створює взагалі правові наслідки незважаючи на кількість навіть вірно врахованих голосів конкурсних кредиторів з правом вирішального голосу, оскільки такі наслідки не передбачені прямо у законі чи будь-якому підзаконному нормативно-правовому акті. Виходячи із самої сутності діяльності комітету кредиторів і прийняття ним рішення більшістю присутніх членів комітету кредиторів на засіданні, про що зверталася увага вище, то відповідно правомірним буде висновок про те, що наслідковість прийняття рішення залежить виключно від переваги більшості голосів однієї групи (чи одного) кредиторів над сумарною кількістю голосів протилежної групи кредиторів (кредитора) проти певного рішення. Якщо б припускати про правомірність такого висновку суду першої інстанції, то принцип голосування на засіданні комітету кредиторів в силу норм Кодексу мав б бути іншим - лише одностайне голосування. У протилежному випадку (хоча б один голос проти), таке рішення дійсно би не створювало юридичних наслідків.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин, неприведення складу комітету кредиторів до вимог КУзПБ, не вплинуло на повноважність і легітимність прийнятого рішення комітету кредиторів, а обов`язковість вчинення такої дії, пов`язаної прийняттям нового нормативного акту, яким є КУзПБ, прямо цим Кодексом не передбачена. При цьому, суд апеляційної інстанції також приходить до висновку, під час реалізації загальновизначених та диспозитивних у ст. 12 КУзПБ прав арбітражного керуючого, стане його обов`язком зміна складу членів комітету кредиторів лише тоді, коли його кількісний та якісний склад не зможе ефективно і повноправно відображати волю більшості конкурсних кредиторів з вирішальним голосом.

Що стосується іншої підстави відсторонення арбітражного керуючого від виконання обов`язків ліквідатора, т о судом апеляційної інстанції береться до уваги таке.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 62 КУзПБ, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

Індивідуально визначене майно, що належить банкруту на підставі речових прав, крім права власності і господарського відання, не може бути включене до складу ліквідаційної маси.

Об`єкт довірчої власності не може бути включено до ліквідаційної маси довірчого власника або довірчого засновника.

Відповідно технічна документація на підключення до електричних мереж не може бути об`єктом цивільно-правових відносин (предметом договору купівлі-продажу) та відповідно об`єктом ліквідаційної маси, оскільки вичерпує свою дію вчиненням технологічного під`єднання до чужої мережі (джерела енергопостачання).

Натомість електромережі, наділені ознаками, що характеризують їх як майно і відповідно можуть бути об`єктом цивільних правовідносин, проте, у матеріалах відсутні будь-які докази які вказують на те, що боржник набув на електромережі у будь-який цивільно-правовий легітимний спосіб право власності (купив, отримав безкоштовно і т.д.), або власними силами створив (збудував).

За таких обставин, помилковим висновком суду першої інстанції є те, що вказані вище об`єкти (в т.ч. дозвільна документація) є предметами ліквідаційної маси, які всупереч вимог чинного законодавства ліквідатором не було внесено до переліку ліквідаційної маси, не продано і відповідно хоча б частково погашено вимоги кредиторів.

Окрім цього, навіть якщо і припустити, що ліквідатор не достатньо вжив заходів для відтворення (відновлення і т.д.) документів, які як зазначалося вище у матеріалах справи відсутні, на підставі яких можна було б віднести електромережі до об`єктів ліквідаційної маси, до така бездіяльність ліквідатора є явно не співрозмірною застосованому судом першої інстанції виду юридичної відповідальності, як відсторонення від виконання оплатних обов`язків ліквідатора.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тому, межами апеляційного перегляду були лише означені вище дві обставини, які покладені в основу оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та спростовані апелянтом у апеляційній скарзі.

Враховуючи зазначені положення законодавства та встановлені обставини, апеляційний господарський суд вважає клопотання кредитора про відсторонення від виконання обов`язків ліквідатора арбітражного керуючого Папури Я.М. необгрунтованим, тому таке не може бути задоволеними.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду скасуванню із прийняття нового рішення про відмову у задоволенні клопотання про відсторонення від виконання обов`язків ліквідатора арбітражного керуючого Папури Я.М.

Оскільки апеляційна скарга задоволена, то відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, сплачений апелянтом судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції підлягає стягненню з винної за необгрунтований спір особи ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» на користь конкурсного кредитора - ТОВ «Укр-Полімер».

Керуючись ст. ст. 269 - 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу конкурсного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Полімер» задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду у справі № 33/29 від 14.12.2021 скасувати. Прийняти нове рішення про відмову у задоволенні клопотання ПрАТ «НВК «Розточчя СТ» про відсторонення від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», арбітражного керуючого Папури Я.М.

3.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» (, адреса: 81050, Львівська область, Яворівський район, смт.Шкло, пров.Новий, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Полімер» (, адреса: 79069, м.Львів, вул.Шевченка, 321) судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн.

4. Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 23.05.2022.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Р.І. МАРКО

О.С. СКРИПЧУК