ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.06.2022 Справа № 914/1167/22

За заявою:Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»,м. Львів
до боржника:Військової частини 3002 Національної гвардії України, м. Львів
про:видачу судового наказу
Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:
06.06.2022 на адресу Господарського суду Львівської області від ПрАТ «Львівобленерго» надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 200038,97 грн. заборгованості за Договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного 01.01.2019 шляхом приєднання.

Подана заява обґрунтована тим, що 01.01.2019 Військова частина 3002 Національної гвардії України приєдналася до умов публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за особовим рахунком №60530 (надалі Договір №60530). Як стверджує заявник, про приєднання до умов вказаного договору свідчить той факт, що протягом жовтня 2021 року квітня 2022 року боржник здійснював споживання електричної енергії.

Окрім цього, з моменту приєднання до умов Договору №60530 боржник також приєднався до умов Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, який є додатком до Договору №60530.

Заявник вказує, що в порушення умов вказаних вище Договорів боржник не здійснював своєчасної оплати за надавані послуги, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 200038,97 грн.

На підтвердження обґрунтованості вимоги про видачу судового наказу заявником додано до заяви: Договір №60530, Додаток 4 до Договору №60530, Договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, який є додатком №10 до Договору №60530 (надалі Договір компенсації перетікань), Договір про постачання електричної енергії №60530 від 15.08.2006 та Додаток 7а до нього, рахунки на оплату за Договором №60530 та Договором компенсації перетікань виставлені за період з жовтня 2021 року квітень 2022 року, Довідки про оплату нарахованої реактивної електроенергії та про обсяги спожитої реактивної електроенергії, Довідки про нарахування послуг за розподіл електроенергії та про оплату послуг за розподіл електроенергії, Акти про прийняття-передавання товарної продукції за спірний період за Договором №60530 та Договором компенсації перетікань, судові накази у справах №914/4042/21 від 31.12.2021 та №914/4043/21 від 30.12.2021 про стягнення із Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України заборгованості за Договором про постачання електричної енергії №60530 від 15.08.2006, а також розрахунки заборгованості.

Ознайомившись зі змістом заяви та долучених до неї матеріалів, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, ч. 3 ч. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути заборгованість за Договором №60530 від 01.01.2019, а також за Договором компенсації перетікань, який є додатком №10 до Договору №60530.

З долучених заявником договорів прослідковується, що вони є публічними договорами приєднання, які в силу положень статей 633, 634, 641, 642 ЦК України укладаються шляхом приєднання споживачем до умов цих договорів згідно з заявою-приєднання.

Суд зазначає, що заявником не долучено до заяви про видачу судового наказу підписаної боржником заяви-приєднання до договорів за котрими він просить стягнути заборгованість.

Крім цього, за змістом пункту 2.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), окрім заяви-приєднання, доказами приєднання боржником до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) слугують:

1. сплата боржником рахунка оператора системи;

2. документально підтверджене споживання боржником електричної енергії.

Таким чином, за відсутності підписаної боржником заяви-приєднання до договорів за котрими заявник просить стягнути заборгованість, він повинен надати докази існування однієї із вказаних обставин, які свідчать про факт їх акцептування боржником. Ознайомившись з матеріалами, долученими заявником до заяви, суд зазначає, що ним не додано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Зокрема, на підтвердження сплати боржником рахунків оператора системи заявник долучив складені ним довідки про оплату боржником нарахованої реактивної електроенергії та послуг з розподілу електроенергії. Однак вказані довідки є недопустимими доказами акцептування боржником договорів, оскільки вони складені в односторонньому порядку заявником і не містять відміток боржника, що така оплата ним дійсно здійснювалася. Згідно вимог чинного законодавства України, допустимими доказами, які свідчать про внесення коштів та акцептування боржником спірних договорів є банківські виписки або прибуткові касові ордери у разі внесення грошей до каси. Проте відповідних доказів заявником не долучено до матеріалів заяви.

Також, на підтвердження іншої обставини акцептування божником договорів, а саме - споживання ним електричної енергії заявник додав Довідки про обсяги спожитої реактивної електроенергії та про нарахування послуг за розподіл електроенергії за жовтень 2021 року квітень 2022 року. Однак, як вбачається з цих довідок, вони теж складені в односторонньому порядку заявником, а тому є недопустимими доказами, що підтверджують відповідні обставини.

Суд зауважує, що у даному випадку належним та допустимим доказом споживання послуг за Договором №60530 можуть бути відповідні Акти приймання-передачі наданих послуг. Вказане підтверджується також положеннями п. 13 Додатку №4 «Порядок розрахунків» до Договору №60530, який долучено заявником до поданої заяви.

Так, відповідно до зазначеного пункту за підсумками розрахункового місяця (періоду) оператор системи оформляє та направляє (надає) споживачу акти про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії та послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії. Оформлені належним чином акти споживач повертає оператору системи у п`ятиденний термін. У разі неповернення споживачем належного підтвердженого акта та відсутності заперечень, останній вважається підтвердженим.

Відтак, з наведеного вбачається, що належними доказами, які б документально підтверджували споживання боржником електричної енергії є:

1. підписаний обома сторонами акт приймання-передачі наданих послуг;

2. підписаний лише заявником акт приймання-передачі наданих послуг, якщо цей акт було направлено боржнику і від останнього протягом п`яти днів з моменту його отримання не надходило жодних заперечень щодо нього.

Як встановлено судом, заявником до матеріалів заяви було додано лише підписані в односторонньому порядку акти приймання-передачі наданих послуг, однак не додано жодних доказів, що такі направлялися боржнику. А тому, за відсутності доказів направлення актів боржнику суд не може вважати, що останній підтвердив споживання електричної енергії в заявленому обсязі та акцептував умови Договору №60530 від 01.01.2019, а також Договору компенсації перетікань, який є додатком №10 до Договору №60530.

Що стосується судових наказів у справах №914/4042/21 від 31.12.2021 та №914/4043/21 від 30.12.2021 про стягнення із Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України заборгованості, то такі не можуть бути доказом споживання боржником електроенергії, оскільки вони видані за вимогою про стягнення заборгованості за Договором про постачання електричної енергії №60530 від 15.08.2006, а не Договору №60530 від 01.01.2019.

Підсумовуючи викладене, у зв`язку з ненаданням заявником:

- підписаної боржником заяви-приєднання до договорів;

- банківських виписок чи прибуткових касових ордерів, які б свідчили про оплату боржником рахунка оператора системи;

- доказів направлення боржнику актів приймання-передачі наданих послуг,

суд доходить висновку, що заявником всупереч вимогам ч. 3 ч. 150 ГПК України, не долучено до заяви Договору №60530 від 01.01.2019, а також Договору компенсації перетікань за котрими заявник просить стягнути заборгованість.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ПрАТ «Львівобленерго» про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, відмова судом у видачі судового наказу не позбавляє заявника права звернутися до суду у позовному провадженні до Військової частини 3002 Національної гвардії України.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись 12, 147-148, 150, 152-153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ПрАТ «Львівобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 200038,97 грн. заборгованості відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Суддя Крупник Р.В.