СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Харків Справа № 922/4130/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д. , суддя Терещенко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" (вх.№3909Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2021 (суддя Н.В. Калініченко, повний текст складено та підписано 26.11.2021) у справі №922/4130/21

за позовом Товариства з обмеженою "КПП Центр", село Черляни, Городоцький район, Львівська область;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд", місто Харків;

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.11.2021 у справі №922/4130/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" на користь Товариства з обмеженою "КПП Центр" заборгованість в розмірі 106 643,34 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн., а також судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2270,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю та розподілити судові витрати.

20.12.2021 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №922/4130/21 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 у справі №922/4130/21 у зв`язку з тим, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу, а саме: апелянтом подано апеляційну скаргу без клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, доказів надсилання копії апеляційної скарги на адресу позивача, апеляційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Стандарт Трейд" залишено без руху та надано апелянту строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Крім того, ухвалено апелянту надати уточнення до апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" подало клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 28.12.2021 (вх.664 від 09.01.2022). До вказаного клопотання апелянт додав докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу, зокрема накладну Укрпошти та опис вкладення до цінного листа, а також платіжне доручення №38 від 17.01.2022 на суму 3405,00 грн.

Крім того, апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2021 у справі №922/4130/21, посилаючись на те, що отримав повний текст оскаржуваного рішення 07.12.2021.

Також, апелянтом уточнено вимоги апеляційної скарги та зазначено, що він просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2021 у справі №922/4130/21 та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю та розподілити судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено моменту виникнення грошового зобов`язання у відповідача та відповідач вважає, що строк такого зобов`язання не наступив. Зазначає, що ТОВ «ТДСТ» не отримало від позивача рахунків на оплату, таким чином строк оплати вартості, на думку відповідача, ще не настав. Вказує, що жодних рахунків, претензій, заяв та вимог від позивача на оплату товару він не отримував та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Зазначає, що має право не виконувати зобов`язання з оплати товару до моменту виконання позивачем свого обов`язку з передачі рахунків на оплату.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №922/4130/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" на рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2021 у справі №922/4130/21. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4130/21. Зупинено дію рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2021 у справі №922/4130/21.

Ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" на рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2021 у справі №922/4130/21 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено позивачу строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

28.01.2022 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4130/21.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду не надійшло.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою "КПП Центр" (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Україна" (покупець) укладено договір поставки № 549037 (далі договір) за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Предметом договору є поставка запасних частин, аксесуарів до транспортних засобів та розхідних матеріалів, далі за текстом "Товар", за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури постачальника (розділ 1 договору, пункт 5.5. договору).

Пунктом 4.1. договору визначено, що строк поставки товару становить 7 днів з дати підтвердження замовлення постачальником. Передача товару оформлюється видатковою накладною, в якій зазначається найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість (пункт 4.3. договору).

01 вересня 2021 року сторони досягли згоди на зміну умов договору шляхом укладення додаткової угоди № 1, в якій в тому числі внесли зміни до пункту 5.5. договору із встановленням обов`язку покупця оплати товар постачальнику протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Виконуючи обумовлені сторонами зобов`язання, позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар, що підтверджується видатковими накладними №FTM00020768/21 від 26 січня 2021 року на суму 5 675,89 грн., №FTM00024348/21 від 28 січня 2021 року на суму 8 967,82 грн., № FTM00024476/21 від 28 січня 2021 року на суму 9 837,25 грн., № FTM00026192/21 від 29 січня 2021 року на суму 1 560,00 грн., №FTM00026514/21 від 30 січня 2021 року на суму 13 779,05 грн., №FTM00026516/21 від 30 січня 2021 року на суму 329,28 грн., № FTM00026729/21 від 30 січня 2021 року на суму 2 018,40 грн., № FTM00026810/21 від 30 січня 2021 року на суму 1 868,90 грн., № FTM00029700/21 від 02 лютого 2021 року на суму 4 917,56 грн., № FTM00029936 від 02 лютого 2021 року на суму 4 378,24 грн., № FTM00034115/21 від 05 лютого 2021 року на суму 15 717,83 грн., № FTM00034237/21 від 05 лютого 2021 року на суму 5 294,59 грн., № FTM00034529/21 від 05 лютого 2021 року на суму 2 916,00 грн., № FTM00038054/21 від 09 лютого 2021 року на суму 288,85 грн., № FTM00038142/21 від 09 лютого 2021 року на суму 10 096,75 грн., № FTM00038144/21 від 09 лютого 2021 року на суму 15 602,09 грн., № FTM00041663/21 від 12 лютого 2021 року на суму 4 741,50 грн.

25 травня 2021 року між Товариством з обмеженою "КПП Центр" (постачальник, позивач у справі), Товариством з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Україна" (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу №2 за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" приймає на себе зобов`язання по виплаті суми заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Україна" перед Товариством з обмеженою "КПП Центр" до 31 липня 2021 року на суму 106643,34 грн., яка утворилась на підставі договору поставки №549037.

Як стверджує позивач, відповідач (зобов`язаний контрагент) кошти, за поставлений товар в повному обсязі сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 106643,34 грн.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд визнав їх обґрунтованими та доведеними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, статті 180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як підтверджено матеріалами справи, між Товариством з обмеженою "КПП Центр" (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Україна" (покупець) укладено договір поставки № 549037 (далі договір) за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Предметом договору є поставка запасних частин, аксесуарів до транспортних засобів та розхідних матеріалів, далі за текстом "Товар", за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури постачальника (розділ 1 договору, пункт 5.5. договору).

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 5.5. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 01 вересня 2020 року встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Отже, в сукупності визначених норм права та умов договору вбачається, що внаслідок виконання постачальником визначених умовами договору дій (поставка продукції) у замовника виникає зустрічний обов`язок оплатити товар у строки визначені договором (за попередньою оплатою або по факту поставки партії товару).

Як свідчать матеріали справи, в рамках укладеного договору між зобов`язаними контрагентами були проведені господарські операції з поставки товару, що підтверджується видатковими накладними № FTM00020768/21 від 26 січня 2021 року на суму 5 675,89 грн., № FTM00024348/21 від 28 січня 2021 року на суму 8 967,82 грн., №FTM00024476/21 від 28 січня 2021 року на суму 9 837,25 грн., № FTM00026192/21 від 29 січня 2021 року на суму 1 560,00 грн., №FTM00026514/21 від 30 січня 2021 року на суму 13 779,05 грн., № FTM00026516/21 від 30 січня 2021 року на суму 329,28 грн., № FTM00026729/21 від 30 січня 2021 року на суму 2 018,40 грн., № FTM00026810/21 від 30 січня 2021 року на суму 1 868,90 грн., № FTM00029700/21 від 02 лютого 2021 року на суму 4 917,56 грн., № FTM00029936 від 02 лютого 2021 року на суму 4 378,24 грн., № FTM00034115/21 від 05 лютого 2021 року на суму 15 717,83 грн., № FTM00034237/21 від 05 лютого 2021 року на суму 5 294,59 грн., № FTM00034529/21 від 05 лютого 2021 року на суму 2 916,00 грн., №FTM00038054/21 від 09 лютого 2021 року на суму 288,85 грн., № FTM00038142/21 від 09 лютого 2021 року на суму 10 096,75 грн., № FTM00038144/21 від 09 лютого 2021 року на суму 15 602,09 грн., №FTM00041663/21 від 12 лютого 2021 року на суму 4 741,50 грн.

При цьому, судами встановлено, що видаткові накладні підписані та скріплені електронним підписом та печаткою постачальника і покупця із зазначенням ідентифікуючих даних підписантів.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №914/2505/17 викладено правову позицію, відповідно до якої юридичний аналіз положень статей 6-7 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що цивільні відносини між сторонами договору можуть регулюватися звичаєм ділового обороту, яким є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Відповідно до статей 3, 5, 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронні документи вже давно стали частиною ділового обороту та юридична сила електронного документа, як доказу, не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Частиною 3 статті 15 Закону України "Про електроні довірчі послуги" встановлено використання удосконалених електронних підписів та печаток забезпечує середній рівень довіри до схем електронної ідентифікації, а використання я кваліфікованих електронних підписів та печаток забезпечує високий рівень довіри до схем електронної ідентифікації.

Відповідно до статі 6 Закону України "Про електроні документи та електронний документообіг" накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Тобто, наявність електронного підпису свідчить про те, що електронний документ створений, і може розглядатись судом як доказ.

З огляду на визначені обставини та сталу практику Верховного суду, суд аналізуючи видаткові накладні, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги, що видаткові накладні містять назву та дату складення документа, назву підприємства, від імені якого складено документ; електроні підписи сторін, що засвідчили здійснення господарських операцій по поставці товару між сторонами, наявність електродних печаток підприємств, дійшов висновку про те, що дані первинні документи є належними доказами на підтвердження наявності заборгованості за поставлений товар та в повній мірі розкривають зміст та обсяг проведених операцій.

Відповідно до статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частини 1 статті 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що 25 травня 2021 року між Товариством з обмеженою "КПП Центр" (постачальник, позивач у справі), Товариством з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Україна" (покупець, первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу №2 за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" приймає на себе зобов`язання по виплаті суми заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Україна" перед Товариством з обмеженою "КПП Центр" до 31 липня 2021 року на суму 106 643,34 грн., яка утворилась на підставі договору поставки № 549037 від 21 лютого 2020 року.

Тобто, в даному разі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд", підписавши договір про переведення боргу №2 від 25 травня 2021 року, вчинив конкретну юридичну дію, пов`язану із визнанням суми боргу по договору поставки № 549037 від 21 лютого 2020 року на суму 106 643,34 грн., зобов`язавши її сплатити до 31 липня 2021 року.

Наведене свідчить про те, що обов`язок відповідача здійснити до 31 липня 2021 року оплату заборгованості на суму 106 643,34 грн. є документально підтвердженим.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, одним із принципів належного виконання зобов`язання є дотримання строку (терміну) виконання зобов`язання.

Відповідачем не представлено документів, з яких суд міг достовірно встановити факт сплати заборгованості на суму 106 643,34 грн. у строк до 31 липня 2021 року, а відтак останній по відношенню до позивача є боржником, який прострочив сплату грошових коштів у договірний строк, який погоджений між сторонами у договорі про переведення боргу № 2 від 25 травня 2021 року.

Згідно зі статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження здійснення повної оплати заборгованості на суму 106643,34 грн.

За таких обставин, оскільки відповідач прийняв на себе обов`язок по оплаті заборгованості за товар, однак не здійснив повний розрахунок його вартості в строк до 31 липня 2021 року, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 106643,34 грн. основної суми заборгованості по сплаті договором є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ТОВ «ТДСТ» не отримало від позивача рахунків на оплату, таким чином строк виконання зобов`язання, на думку відповідача, ще не настав відхиляються колегією суддів, оскільки у спірному договорі про переведення боргу №2 від 25 травня 2021 року сторонами встановлено, що Новий кредитор сплачує суму заборгованості Первісного боржника в розмірі 106 643,34 грн. до 31 липня 2021 року.

Таким чином, підписавши цей договір, відповідач погодився з його умовами, визнавши суму боргу та строки оплати.

Відтак, доводи апелянта щодо необхідності направлення позивачем відповідачу рахунків, з моменту отримання яких у відповідача настає обов`язок з оплати, є безпідставними.

Серед підстав для скасування рішення господарського суду Харківської області апелянт називає також те, що позивач не звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" з метою досудового врегулювання спору та не надавав суду доказів такого звернення. Однак, чинним законодавством України не передбачена заборона звертатись з позовом до суду у випадку порушень договірних зобов`язань контрагентом без попереднього пред`явлення претензії, навіть якщо такий обов`язок прямо передбачений договором. Офіційне тлумачення стосовно питання обов`язковості досудового врегулювання спорів надав Конституційний суд України у справі №1-2/2002 від 09.07.2002р. Так, обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів, як безпідставні, необґрунтовані та такі, що стосуються виключно переоцінки доказів.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів і вимог.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2021 у справі №922/4130/21 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стандарт Трейд" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2021 у справі №922/4130/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза

Суддя О.І. Терещенко