ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2022 р. Справа№ 910/5652/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року про відстрочку судового рішення

у справі № 910/5652/21 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ»

про стягнення 1 173 489,34 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Житомирводоканал» Житомирської міської ради (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 1173489,34 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» на користь Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради суму зайво сплачених коштів за постачання електричної енергії в розмірі 1173 489,31 грн та судовий збір у розмірі 17602,33 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання Рішення Господарського суду міста Києва №910/5652/21 від 22.07.2021 року, було видано наказ - 31.08.2021 року.

02.12.2021 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» про відстрочення виконання рішення суду по справі № 910/5652/21 - задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року у справі № 910/5652/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» на користь Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради суму зайво сплачених коштів за постачання електричної енергії в розмірі 1173489, 31 грн та судовий збір у розмірі 17 602,33 грн строком на 6 (шість) місяців з дня ухвалення цього рішення, тобто до 15.06.2022 року. У іншій частині вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Комунальне підприємство «Житомирводоканал» Житомирської міської ради звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року у справі №910/5652/21 та прийняти нове рішення суду яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» про відстрочку виконання рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема ст.ст. 86, 331 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, скаржник вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» не надало будь-яких доказів, які можуть підтвердити відсутність на його рахунку коштів у розмірі, достатньому для виконання рішення суду.

Також, скаржник зазначив, що останній надає послуги з водопостачання та водовідведення за регульованими тарифами. Існуючі тарифи на послуги водопостачання та водовідведення відповідають собівартості на рівні 87%, що в свою чергу не дає можливості в повному обсязі розраховуватись з кредиторами. Дана невідповідність тарифів економічно обґрунтованим викликана значним ростом цін на електроенергію, паливно-мастильні матеріали, витратні матеріали для очищення води і стоків (кагаулянт, фокулянт, хлор, кварцовий пісок та ін.), ростом мінімальної заробітної плати та іншими чинниками.

Крім цього, заборгованість населення за послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01.12.2021 року складає 51 млн.грн. Дана заборгованість викликана, в основному, неплатоспроможністю деяких верств населення.

Збитки підприємства станом на ІІІ квартал 2021 року склали 120,834 тис. грн, тому для підприємства важливі будь-які надходження від наявних дебіторів, в тому числі і від Товариства з обмеженою відповідальністю «Велінком».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 року, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/917/21 від 10.02.2022 року, у зв`язку перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5652/21.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року у справі №910/5652/21 своєю ухвалою від 14.02.2021 року.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Отже, 15.03. 2022 року судове засідання у справі №910/5652/21 не відбулося.

Північний апеляційний господарський суд призначив до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року у справі №910/5652/21 на 09.06. 2022 року.

Представники сторін у судове засідання 09.06.2022 року не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа в системі "Електронний суд".

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У своєму рішенні від 24.02.2022 №9 Рада суддів України вирішила зокрема, що слід звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист; з урахуванням положень ст. 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю - рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

02.12.2021 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про відстрочку виконання рішення, в якій останній, зокрема, просив відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року по справі №910/5652/21 терміном на один рік. Зупинити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року по справі №910/5652/21 до закінчення розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення, а в разі задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення на весь період дії такого відстрочення.

Так, в даному випадку заява про відстрочення виконання рішення суду у даній справі обґрунтована тим, що, боржник перебуває у скрутному фінансовому становищі, та з огляду на присвоєння йому статусу «дефолтний», немає можливості виконати судове рішення у справі № 910/5652/21 через блокування його господарської діяльності.

За твердженням заявника, починаючи з 08.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» перебуває в статусі «Дефолтний» (інформація міститься на сайті НЕК «УКРЕНЕРГО» https://ua.energv/perelik-uchasnykiv-rynku-yakym-nadano-status-pereddefoltnyj/ в розділі «список учасників, що набули статус «дефолтний») та надано викопіювання з вищевказаної сторінки.

На період існування статусу «Дефолтний» адміністратор розрахунків вживає до такого учасника ринку, зокрема, але не виключно такі заходи:

- зупиняє майбутні та скасовує діючі реєстрації ДД щодо продажу електричної енергії учасникам ринку;

- установлює нульовий обсяг продажу електричної енергії на РДН та ВДР для такого учасника ринку.

На період існування статусу «Дефолтний» Адміністратор розрахунків установлює нульовий обсяг продажу електричної енергії на РДН та ВДР для такого учасника ринку, і як наслідок учасник не може здійснити постачання електричної енергії кінцевому споживачу. Таким чином, починаючи з 08.02.2021 року господарська діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» повністю заблокована.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 року та Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 року у праві № 910/2125/21 було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони НЕК «УКРЕНЕРГО» вживати до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» заходи, передбачені розділом 1.7. Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року, а саме:

- застосовувати заходи щодо присвоєння Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» статусу «Переддефолтний» відповідно до положень пункту 1.7.1 Глави 1.7 Розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018 року, у зв`язку з наявністю заборгованості за послуги з передачі електричної енергії;

- надсилати Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» та Регулятору повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» статусу «Переддефолтний»;

- публікувати на офіційному вебсайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» статусу «Переддефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» для покриття його заборгованості за послуги з передачі експортованої електричної енергії перед оператором системи передачі;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ», для покриття заборгованості перед Адміністратором розрахунків;

- направляти до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ», його ЄДРПОУ, розміру простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії;

- надсилати Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» та Регулятору повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» статусу «Дефолтний»;

- публікувати на офіційному вебсайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» статусу «Дефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу;

- зупиняти майбутні та скасовувати діючі реєстрації двосторонні договори щодо продажу електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ»;

- установлювати нульовий обсяг продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньо добовому ринку для Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ»;

- здійснювати переведення постачання електричної енергії споживачам Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» на постачальника «останньої надії» відповідно до Правил роздрібного ринку;

- направляти до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ», його ЄДРПОУ та кінцевий розмір простроченої оплати вартості його небалансів електричної енергії.

Проте, НЕК «УКРЕНЕРГО» в порушення вказаних судових рішень, не дивлячись, що дані рішення є виконавчими документами не виконав їх та не відновив статус Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ», чим в свою чергу повністю заблокував роботу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ». Таким чином, починаючи з 08.02.2021 року по теперішній час Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» перебуває в статусі «дефолтний».

Крім того, заявник у своїй заяві посилався на скрутне матеріальне становище, на підтвердження чого надав фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва згідно за яким чистий прибуток згідно фінансового результату за 9 місяців 2021 року складає 32,1 тис. грн.

Відповідно до вимог ст.331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системний аналіз зазначеної статті Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Крім того, розглядаючи питання про відстрочку виконання рішення суду, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.331 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Тобто, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Суд враховує, що в силу закріплених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 17.05.2005 року в справі "Чижов проти України").

Таким чином, питання про відстрочку виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

За змістом ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінюючи доводи заявника у світлі наведених вище приписів процесуального законодавства, а також представлені в їх підтвердження докази колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з відкритих відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, за викопіюванням сторінки на сайті НЕК «УКРЕНЕРГО» за посиланням https://ua.energv/perelik-uchasnykiv-rynku-yakym-nadano-status-pereddefoltnyj/ в розділі «список учасників, що набули статус «дефолтний» встановлено, що з 08.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Велінком» перебуває в статусі «Дефолтний».

Разом з тим, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Велінком» (код 39925982) встановлено види діяльності: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 69.10 Діяльність у сфері права; 35.12 Передача електроенергії; 35.14 Торгівля електроенергією; 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи; 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Відповідачем в свою чергу не надано доказів, які підтверджують особливості здійснення зазначених вище видів господарської діяльності.

Щодо процесуальних рішень у справі 910/2125/21 на які посилався заявник, колегія суддів відзначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Велінком» про забезпечення позову задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 року у справі №910/2125/21 залишено без змін.

Проте, постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 року у справі 910/2125/21 скасовано, справу передано до Господарського суду міста Києва для нового розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Велінком» про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Велінком» про забезпечення позову у справі №910/2125/21 - відмовлено повністю.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що обов`язковою умовою надання відстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об`єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які, до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Отже, в даному випадку, посилання відповідача на наявність у нього статусу «Дефолтний» не можуть бути прийняті як доказ наявності виключних обставин, що надає право на відстрочення виконання судового рішення, адже за вказаних вище обставин невідомо чи буде відновлено діяльність заявника з постачання електричної енергії за спливом встановленого строку відстрочення та чи спроможний він буде виконати таке рішення.

При цьому, судова колегія вважає за належне зазначити, що будь-які звіти про фінансові результати роботи за певні періоди не підтверджують відсутність грошових коштів на банківських рахунках підприємства, а також майна, на яке можливо було б звернути стягнення з метою виконання судового рішення у справі.

Отже, відповідачем не було обґрунтовано та подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із позивачем в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у межах строку відстрочення, а не ухилення від його виконання на певний час.

Судова колегія враховує, що невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси позивача та може призвести до негативних наслідків для останнього, адже рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року у справі №910/5652/21 наразі залишається не виконаним

Суд апеляційної інстанції зазначає, що як боржник так і стягувач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики.

Відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, враховуючи принципи, закріплені в ст.6 Цивільного кодексу України, взяв на себе відповідні зобов`язання, і об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов`язань за договором.

Згідно положень ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п.4 ст. 44 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 617 Цивільного кодексу України не вважається випадком недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача, запровадження у відношенні нього обмежувальних заходів, стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

В свою чергу, відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв`язку з скрутним фінансовим станом, не є надзвичайними чи невідворотними обставинами та не звільняють відповідача від відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 31.10.18 року у справі № 910/31771/15.

Колегія суддів акцентує на тому, що відстрочення виконання рішення суду не має на меті затягування виконання рішення суду. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Згідно положень ч.1 ст.115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником:

1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

3) одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до положень чинного законодавства, останньому як юридичній особі можуть належати не лише отримані доходи, майно, суто нерухомі та рухомі речі - будівлі, споруди, земельні ділянки, засоби виробництва, активи, однак і грошові кошти, цінні папери, майнові права, тощо.

Колегія суддів також враховує, що згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №837 від 29.06.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу» (з урахуванням постанови НКРЕКП №1091 від 07.07.2021) постановлено видати ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, зокрема серед інших, Товариству з обмеженою відповідальністю «Велінком».

Щодо зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року по справі №910/5652/21 до закінчення розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення, а в разі задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення на весь період дії такого відстрочення, колегія суддів відзначає наступне.

Питання щодо відстрочення виконання рішення регулюється ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, проте аналіз вказаної статті свідчить про те, що нею не передбачено права або обов`язку зупинити виконання рішення до закінчення розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 6 вказаної статті передбачено лише, що при відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Як вбачається з ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Проте відповідачем не подано до суду відповідної заяви про забезпечення із зазначенням передбаченої Господарським процесуальним кодексом України підстави, а також не додано до суду документи, що свідчать про примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 22.07.2021 року, зокрема ухвалу про виконавче провадження.

Крім того, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зупинення виконання рішення є неможливим та не передбачається чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування ( ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Названі Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» підстави для відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.202 року у справі №91/5652/21 не є обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає висновки місцевого господарського суду щодо наявності, визначених ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, виключних обставин для запровадження запропонованого відстрочення виконання рішення не обґрунтованими, оскільки, ненадання такого відстрочення узгоджується із встановленими п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України принципами справедливості, добросовісності та розумності.

Суд першої інстанції цих обставин не урахував і дійшов помилкового висновку про відстрочення виконання рішення суду.

Ураховуючи наведені обставини і приписи закону суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 року у справі №910/5652/21 відсутні.

Отже, ухвала Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року у справі № 910/5652/21 підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2021 року у справі №910/5652/21.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року у справі №910/5652/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» про відстрочку виконання рішення суду по справі №910/5652/21.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛІНКОМ» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського 127, кв. 5, ) на користь Комунального підприємства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради (10005, м. Житомир, вул. Чуднівська, 120, ) 2 481,00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Матеріали справи №910/5652/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 14.06.2022 року.