ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2022 Справа № 914/445/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Пришляк М.С., розглянув у судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», м. Київ,

до відповідача: Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Львів,

третя особа: ОСОБА_1 , м. Львів,

про скасування арешту на нерухоме майно.

представники сторін:

від позивача: Подановський Т.Р.;

від відповідача: не з?явився;

третя особа: ОСОБА_1.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 про скасування арешту на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 16.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 06.06.2022 замінено відповідача по справі ОСОБА_2 на 3-тю особу без самостійних вимог на стороні позивача та закрито підготовче провадження по справі.

В судове засідання 13.06.2022 зявились представник позивача та третьої особи, відповідач явку уповноноваженого представника не забезпечив.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття рішення по справі, судом 13.06.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що наявні діючі арешти на цегляні нежитлові приміщення 1-го поверху: від 20 «а» - 1 по 20 «а» - 12, загальною площею 188,0 кв. м., розташовані в будинку АДРЕСА_1 , що суттєво обмежує та робить неможливою повноцінну реалізацію АТ «ТАСКОМБАНК» в повному обсязі права власності на зазначене нерухоме майно, яке належить йому на законних підставах, що беззаперечно, є протиправним, у зв`язку з чим вищенаведені арешти підлягають обов`язковому скасуванню.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Позиція третьої особи

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

23.08.2008 між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником виступає АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та гр. ОСОБА_1 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 2514 (Генеральний договір), з наступними змінами та доповненнями.

В подальшому, на виконання умов Генерального договору, між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду (індивідуальна угода) № ВL 2514/ВL 2514-К від 21.03.2008, а також Додаткову угоду (індивідуальна угода) № ВL 2514/ВL 2608-КL+ від 21.03.2008.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки, посвідчений 21.03.2008 Нор Н.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1955, відповідно до якого Позичальником/Іпотекодавцем передано в іпотеку наступне нерухоме майно:

- Цегляні нежитлові приміщення 1-го поверху: від 20 «а» - 1 по 20 «а» - 12, загальною площею 188,0 кв. м., розташовані в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов Договору факторингу № НІ/11/2-Ф від 29 квітня 2021 року, який укладений між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та АТ «ТАСКОМБАНК», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до Позичальника за Генеральним договором, Додатковою угодою № ВL 2514/ВL 2514-К від 21.03.2008, Додатковою угодою № ВL 2514/ВL 2608-КL+ від 21.03.2008 та наступними Додатковими угодами до них, укладеними з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Згідно з умовами Договору про відступлення прав за договорами забезпечення від 29.04.2021, посвідченим Приватним нотаріусом КМНО Голубничою О.В. за реєстровим № 1120, який укладений між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та АТ ТАСКОМОМБАНК», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК» набуло право вимоги за Договором іпотеки від 21.03.2008, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. за реєстровим №1955 (з наступними змінами та доповненнями), укладеними в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Генеральним договором та Додатковими угодами до нього, укладеними з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Генеральним договором та Додатковими угодами до нього не виконала, у визначений кредитними договорами строки заборгованість не повернула.

АТ «ТАСКОМБАНК» зареєстрував право власності на предмет іпотеки, яким забезпечено кредитні зобов`язання ОСОБА_1 за Генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL 2514 від 21.03.2008, Додатковими угодами до нього (з наступними змінами та доповненнями), а саме:

- цегляні нежитлові приміщення 1-го поверху: від 20 «а» - 1 по 20 "а"-12, загальною площею 188,0 кв. м., розташовані в будинку АДРЕСА_1 .

Разом із тим, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що була сформована на 01 листопада 2021 року, стало відомо, що на вищезазначене іпотечне майно накладена низка арештів, а саме:

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2015, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів) в межах виконавчого провадження ВП № 49050566 накладено арешт на нежитлові приміщення 1-го поверху: від 20 «а» - 1 по 20 «а»-12, загальною площею 188,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на

його відчуження від 06.08.2015, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів) в межах виконавчого провадження ВП № 48377566 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів) в межах виконавчого провадження ВП № 45772329 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на

його відчуження від 05.06.2013, винесеної Дудар В.О. , державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів) в межах виконавчого провадження ВП № 38311538 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника ОСОБА_1 укладено 21 березня 2008 року, тобто до накладення арештів Відповідачем.

Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, будь-яка інформація про діючі виконавчі провадження ВП № 49050566, ВП № 48377566, ВП 45772329, ВП № 38311538, вказані вище, що були відкриті щодо боржника ОСОБА_1 відсутня.

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до Франківського державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з відповідною Заявою від 29.12.2021 №23658/70.2.2 про зняття арештів з нерухомого майна Банку.

Листом від 04.01.2022 № 19.29-15/56 вказаним органом державної виконавчої служби України у задоволенні вищезазначеної Заяви АТ «ТАСКОМБАНК» відмовлено.

ОЦІНКА СУДУ

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження").

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження") підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1 2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження").

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ч.ч. 1-3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту заявником повинно бути доведено, зокрема, факт наявності права власності на майно, арешт на яке накладено в межах виконавчого провадження, боржником за яким є не власник відповідного майна.

Нерухоме майно, яке є предметом даного позову, є власністю АТ «ТАСКОМБАНК», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів (ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України).

При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України).

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України).

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 цього Закону).

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

За таких обставин особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вказано вище, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що була сформована на 01 листопада 2021 року, стало відомо, що на вищезазначене іпотечне майно накладена низка арештів, а саме:

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2015, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів) в межах виконавчого провадження ВП № 49050566 накладено арешт на нежитлові приміщення 1-го поверху: від 20 «а» - 1 по 20 «а»-12, загальною площею 188,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони найого відчуження від 06.08.2015, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів) в межах виконавчого провадження ВП № 48377566 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів) в межах виконавчого провадження ВП № 45772329 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на

його відчуження від 05.06.2013, винесеної Дудар В.О., державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів) в межах виконавчого провадження ВП № 38311538 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника ОСОБА_1 укладено 21 березня 2008 року, тобто до накладення арештів Відповідачем.

Арешти накладені в межах зазначених вище виконавчих проваджень знято не було.

Зазначене майно не є власністю боржника ОСОБА_1 , а отже не є і не може виступати забезпеченням реального виконання рішення в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, будь-яка інформація про діючі виконавчі провадження ВП № 49050566, ВП № 48377566, ВП 45772329, ВП № 38311538, вказані вище, що були відкриті щодо боржника ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах виконавчої служби та приватними виконавцями, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 №1829/5, а саме главою XI Знищення справ та виконавчих проваджень передбачено, що передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Вищезазначене дає змогу зробити висновок про закінчення зазначених виконавчих проваджень.

Таким чином, існуючий арешт на нерухоме майно обмежує право позивача, передбачене ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України.

Зняття арешту з майна не обумовлюється визнанням права власності на таке майно, оскільки позивач є його власником.

Згідно з ч .5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що, оскільки позивач є власником нерухомого майна, а наявність не скасованого обтяження у вигляді арешту та заборони на його відчуження перешкоджають здійсненню прав власника, наявні підстави для задоволення вимоги про зняття арешту з цього майна.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Скасувати арешти на нерухоме майно, а саме арешти на нерухоме майно, а саме: цегляні нежитлові приміщення 1-го поверху: від 20 "а"-1 по 20 "а"-12, загальною площею 188,0 кв. м., розташовані в будинку АДРЕСА_1 , що належить АТ «ТАСКОМБАНК» на праві власності, які були накладені:

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2015, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (теперішня назва: Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)) в межах виконавчого провадження ВП № 49050566;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.08.2015, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (теперішня назва: Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)) в межах виконавчого провадження ВП № 48377566;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014, винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (теперішня назва: Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)) в межах виконавчого провадження ВП № 45772329;

- на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2013, винесеної Дудар В.О., державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (теперішня назва: Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)) в межах виконавчого провадження ВП № 38311538.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України. Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 20.06.2022.

Суддя Горецька З.В.