номер провадження справи 22/37/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 Справа № 908/292/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

Розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали справи № 908/292/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Анбар» (вул. Сім`ї Сосніних, буд. 3, м. Київ, 03134)

до відповідача: Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра (вул. Магістральна, буд. 84, м. Запоріжжя, 69071)

про стягнення 131 602,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Анбар» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. № 4 від 28.01.2022) до Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра про стягнення 131602,98 грн., із яких: 120600,96 грн. основного боргу по договору № 17/946-юр від 22.07.2021, 7004,71 грн. пені, 1199,39 грн. 3% річних, 2797,92 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтований ст.ст. 522, 526 ЦК України, ст.ст. 19, 231 ГК України, умовами договору № 17/946-юр від 22.07.2021.

На виконання умов договору № 17/946-юр від 22.07.2021 позивач у визначені специфікацією строки поставив відповідачу товар згідно видаткової накладної № АН0809/03 від 08.09.2021 на загальну суму 120600,96 грн. Відповідач оплату за поставлений товар не здійснив. Строк для оплати сплинув 28.09.2021. Позивач нарахував 7004,71 грн. пені за період з 29.09.2021 по 27.01.2022, 1199,39 грн. 3% річних за період з 29.09.2021 по 27.01.2022, 2797,92 грн. інфляційних втрат за період з жовтня по грудень 2021.

Згідно попереднього розрахунку суми судових витрат, викладеного у позовній заяві, на час подання позову він становить 12481,00 грн., із яких: 2481,00 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрат, пов`язаних з оплати правничої професійної допомоги. Зазначено, що витрати з оплати правничої професійної допомоги будуть надані у визначені ГПК України строки після постановлення судового рішення.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач у відзиві, що надійшов до суду 10.06.2022, позов визнав, просив на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/292/22 та визначено до розгляду судді Проскурякову К.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022, враховуючи тимчасову непрацездатність судді Проскурякова К.В., позовну заяву у справі № 908/292/22 визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.02.2022 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху.

16.04.2022 до суду від позивача надійшов супровідний лист до якого додані документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.05.2022 суддею Ярешко О.В. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/292/22. Присвоєно справі номер провадження 22/37/22. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи; розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу строк для подання до суду: - відзиву на позов із доказами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; - заперечень на відповідь на відзив з документами, що підтверджують надіслання заперечень і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Зазначено, що відповідач, відповідно до ст. 250 ГПК України, у строк, який не перевищує 10 днів із дня вручення даної ухвали, має право подати до суду письмову заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачу строк для подання до суду: відповіді на відзив із документами, що підтверджують надіслання відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи - протягом 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідач отримав копію ухвали суду 25.05.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Рішення по суті ухвалено судом 14.06.2022.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

22.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Анбар» (постачальник, позивач у справі) та Казенним підприємством Науково-виробничий комплекс Іскра (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 17/946-юр.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Найменування товару, його кількість та якісні показними, код класифікатора ДК 021:2015, місце поставки, строк поставки, ціна товару за одиницю та по позиціям, а також загальна вартість товару, постачання якого буде здійснюватися згідно договору, вказується в специфікації, яка з моменту підписання сторонами складає невід`ємну частину договору (п. 1.2).

Умовами п.п. 2.1, 2.2 договору сторони визначили, що загальна ціна договору складає 113063,40 грн. з ПДВ. Оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті Укрїни шляхом перерахування коштів у сумі, визначеній у специфікації, на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі.

Оплата здійснюється в розмірах, що визначені в специфікації, протягом 30 календарних днів з дати виконання постачальником зобов`язань по поставці товару. Сторони можуть погодити інші умови оплати в специфікації до договору (п. 2.3).

Згідно з умовами п. 3.3.2 договору, покупець зобов`язався оплатити поставлену та прийняту вхідним контролем покупця партію товару в строки, що погоджені в специфікації та в порядку, передбаченому розділом 2 цього договору.

Відповідно до п. 4.2, у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з п. 8.6, договір набирає сили з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2021.

Сторонами до договору підписано додаток № 1 Специфікація № 1 від 22.07.2021, відповідно до якого сторони погодили поставку товару: стрічка 0,35х240-Н-1-ЭТ-Б-3413 ГОСТ21427.1-83 у кількості 150 кг на загальну суму 113063,40 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 11 специфікації, умови оплати: передплата у розмірі 50%, залишок 50% в термін 20 календарних днів з дати отримання товару та прийняття за кількістю та якістю на складі покупця.

Позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру № АН27/07/02 від 27.07.2021 на суму 120600,96 грн. за стрічку у кількості 160 кг.

Відповідач звернувся до позивача з листом від 08.09.2021 № 697/109 щодо відвантаження стрічки по рахунку № АН27/07/02 від 27.07.2021 згідно договору № 17/946-юр від 22.07.2021. Зазначено про гарантування оплати найближчим часом.

Із матеріалів даної справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар (стрічка у кількості 160 кг) на підставі видаткової накладної № АН0809/03 від 08.09.2021 на суму 120600,96 грн.

Від відповідача товар згідно видаткової накладної прийняв провідний економіст УМТЗ Русакова М.В. на підставі довіреності № 1122 від 07.09.2021.

У матеріалах справи наявна копія довіреності від 07.09.2021 № 1122 на отримання Русаковою М.В. товару за договором № 17/946-юр від 22.07.2021.

Позивачем було виписано податкову накладну від 08.09.2021 № 11 щодо вказаної поставки, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією від 29.09.2021.

Позивач направив відповідачу вимогу від 30.09.2021 № 49, згідно якої просив здійснити на зазначений у договорі поточний рахунок оплату заборгованості у сумі 120600,96 грн. Вимога отримана відповідачем 04.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач направив відповідачу повторну вимогу від 22.10.2021 № 53 щодо сплати заборгованості у сумі 120600,96 грн.

Відповідач у відповіді від 27.10.2021 № 21/223-юр на вказану вимогу зазначив про планування погашення заборгованості у сумі 120600,96 грн. у найкоротший термін.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки товару.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів сплати позивачу відповідачем основної суми боргу у розмірі 120600,96 грн. матеріали справи не містять та сторонами не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи положення специфікації № 1 від 22.07.2021, останнім днем строку для оплати поставленого товару було 28.09.2021.

Позивач фактично нараховує 3% річних та інфляційні втрати на суму боргу 120600,00 грн., що є його правом.

Суд перевірив складені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, виходячи з нарахування на суму боргу 120600,00 грн.

Розрахунок 3% річних, складений позивачем, де сума 3% річних за заявлений позивачем період з 29.09.2021 по 27.01.2022 становить 1199,39 грн., визнається судом правильним.

Розрахунок інфляційних втрат, складений позивачем, де сума інфляційних втрат за заявлений позивачем період з жовтня по грудень 2021 становить 2797,92 грн., визнається судом правильним.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Сторонами у пункті 4.2 укладеного договору № 17/946-юр не визначено більшу тривалість періоду нарахування пені, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відтак, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розрахунок пені, зроблений позивачем виходячи з суми боргу 120600,00 грн., судом перевірений та визнається правильним у сумі 7004,71 грн.

Як зазначалося судом вище, 10.06.2022 до суду від відповідача, за підписом представника за довіреністю Олексієнка О.О., надійшов письмовий відзив, згідно якого позов ТОВ Анбар до КП Науково-виробничий комплекс Іскра про стягнення заборгованості за договором поставки № 17/946-юр від 22.07.2021 визнано.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 5 ст. 191 ГПК).

Відзив, в якому зазначено про визнання позову, підписано представником відповідача Олексієнком О.О. за довіреністю вих. № 21/310-юр від 24.12.2021, яка видана на строк до 31.12.2022. Обмеження на право визнання позову представником Олексієнком О.О. дана довіреність не містить.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Представник відповідача, підписавши відзив, в якому зазначено про визнання позову, має повноваження на вчинення цих дій і його дії не суперечать інтересам Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра. Внаслідок цього суд дійшов до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

6. Судові витрати

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відзив, в якому зазначено про визнання позову, подано відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ст.ст. 123, 129, 130 ГПК України з відповідача на користь позивача стягується 1240,50 грн. судового збору. Судовий збір у сумі 1240,50 грн. повертається позивачу з державного бюджету ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 46, 129, 130, 191, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра (вул. Магістральна, буд. 84, м. Запоріжжя, 69071, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Анбар» (вул. Сім`ї Сосніних, буд. 3, м. Київ, 03134, ) 120600 (сто двадцять тисяч шістсот) грн. 96 коп. основного боргу по договору № 17/946-юр від 22.07.2021, 7004 (сім тисяч чотири) грн. 71 коп. пені, 2797 (дві тисячі сімсот дев`яносто сім) грн. 92 коп. інфляційних втрат, 1199 (одна тисяча сто дев`яносто дев`ять) грн. 39 коп. 3% річних, 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп. судового збору.

Постановити ухвалу про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Анбар» з державного бюджету 1240,50 грн. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 14 червня 2022.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко