УХВАЛА

13 червня 2022 року
м. Київ
Справа № 907/801/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю будівельне управління "Промжитлобуд"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 (головуючий суддя Галушко Н. А., судді Желік М. Б., Орищин Г. В.)
і ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 (головуючий суддя Галушко Н. А., судді Желік М. Б., Орищин Г. В.)
у справі № 907/801/19
за позовом Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради
до Товариства з додатковою відповідальністю будівельне управління "Промжитлобуд"
про визнання укладеним договору оренди землі,
В С Т А Н О В И В:
07.07.2021 рішенням Господарського суду Закарпатської області у задоволенні позову відмовлено.
19.10.2021 постановою Західного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.07.2021 скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог (з урахуванням ухвали від 24.12.2021 про виправлення описки).
11.02.2022 скаржник надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 і ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 у справі № 907/801/19.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. головуючий (доповідач), Міщенко І. С., Могил С. К.
Відповідно до Розпорядження заступника керівника апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 05.04.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 907/801/19 у зв`язку з увільненням судді Міщенка І. С. від роботи на час виконання ним державних або громадських обов`язків у зв`язку із участю у добровольчому формуванні територіальної громади.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2022 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.
Ухвалою Верховного Суду від 27.04.2022 касаційну скаргу залишено без руху. Надано скаржникові строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме, вказано на необхідність подання заяви (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження разом із наведенням інших підстав для поновлення такого строку, приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції і надання доказів про сплату судового збору сплаченого у встановленому законом порядку та розмірі.
Ухвалу про усунення недоліків касаційної скарги із зазначеними вище вимогами скаржник отримав 09.05.2022.
На виконання вимог вказаної ухвали скаржник 16.05.2022 надіслав до суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із заявою (клопотанням) про поновлення строку на касаційне оскарження.
26.05.2022 від Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження, в якому заявник зазначив, про неповажність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.
Колегія суддів, розглянувши заяву (клопотання) про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, дійшла висновку, що підстави, які наводить у ній скаржник, не можуть вважитися поважними з огляду на таке.
Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
У своїй заяві (клопотанні) про поновлення строку на касаційне оскарження, скаржник знову зазначає, що адвокат скаржника отримала копію оскаржуваного рішення лише 09.02.2022, при цьому акцентує увагу на тому, що у адвоката не було можливості ознайомитися з матеріалами справи раніше, оскільки матеріали справи були відсутні в Господарському суді Закарпатської області, так як були направлені до Західного апеляційного господарського суду та повернулися до суду першої інстанції лише 07.02.2022, при цьому скаржник жодним чином не спростовує факт того, що йому було відомо про існування оскаржуваного рішення, принаймні з 28.12.2021 (про що зазначає сам скаржник), а навіть сам зазначає про можливість ознайомлення із судовим рішенням в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Посилання скаржника на те, що він не зміг вчасно подати касаційну скаргу на оскаржувані рішення у зв`язку з відсутністю матеріалів справи в місцевому господарському суді не можуть бути розцінені судом як поважні причини чи непереборні обставини для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки його доводи зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника із адвокатом (особливо в частині посилань на віддаленість міста Львова від міста Ужгорода та карантинні заходи протидії коронавірусної інфекції).
Верховний Суд не приймає до уваги посилання скаржника на висновки, викладені в постанові Верхового Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 205/1129/19, оскільки у зазначеній справі висновки зроблені щодо дати отримання копії судового рішення, у разі якщо було надіслано копії процесуальних документів на електронну адресу та на поштову адресу скаржника.
Посилання скаржника на постанову Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі № 404/4551/19 також не приймаються Верховним Судом до уваги, оскільки, підставою для скасування ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження стало те, що суд апеляційної інстанції не перевірив, зокрема, дотримання судом першої інстанції порядку надсилання учасникам справи копії судового рішення. У цій справі, сам скаржник не заперечує тієї обставини, що суд надсилав копії оскаржуваних процесуальних документів на адресу скаржника (яка була зазначена в ЄДР), а неотримання ним копій судових рішень обґрунтовує лише тим, що не існує поштового відділення, на яке первісно надсилалися копії процесуальних документів, однак Верховний Суд вже давав оцінку цим обставинам в ухвалі від 27.04.2022.
Іншим обставинам Верховний Суд надавав оцінку в ухвалі від 27.04.2022.
При цьому, Верховний Суд повторно зазначає, що сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, яку суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою (за юридичною адресою відповідача, яка міститься в ЄДР), не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Окрім цього, скаржник ніяк не спростував висновків суду щодо іншого адвоката, чим додатково спростовуються його посилання на те, що як тільки відповідачу стало відомо про наявність судового провадження, він добросовісно звернувся за наданням правової допомоги до адвоката задля належного виконання процесуальних обов`язків та реалізації права на оскарження судового рішення.
Інших, нових підстав для поновлення пропущеного процесуального строку скаржник у своїй заяві не навів.
У зв`язку із зазначеним (а також тим, що у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку).
Частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.
За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Верховний Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки всі учасники рівні перед законом та мають прямий обов`язок сплатити судовий збір за перегляд судових рішень у суді касаційної інстанції.
Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").
При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").
Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Проте скаржник у своїй заяві (клопотанні), після усунення недоліків, не навів достатніх обґрунтувань пропуску процесуального строку, які можна було б вважати непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій (а саме своєчасного звернення із касаційної скарги протягом 20-ти денного строку з моменту обізнаності про існування оскаржуваного судового рішення, у справі 907/801/19, з грудня 2021 року).
Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у заяві (клопотанні) про поновлення строку (після усунення недоліків) не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також не зазначено об`єктивних непереборних обставин, що стали причиною його пропуску строку, у зв`язку з чим колегія суддів визнає наведені підстави неповажними та відмовляє у його задоволенні.
Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.
Виходячи з наведеного з урахуванням заперечення проти відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю будівельне управління "Промжитлобуд" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 і ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 у справі № 907/801/19.
За таких обставин, керуючись статтями 234, пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю будівельне управління "Промжитлобуд" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 і ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 у справі № 907/801/19.
2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом з доданими до неї додатками.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил