ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 923/718/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І. , Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.12.2021

по справі №923/718/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська Обласна Енергопостачальна Компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс"

про стягнення 111 631,31 грн.,

(суддя місцевого господарського суду: Соловйов К.В., Господарський суд Херсонської області, м.Херсон, вул.Театральна, 18)

В травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська Обласна Енергопостачальна Компанія" (далі ТОВ «ХОЕК») звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" (далі ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс») про стягнення 111631,31 грн.

Правовими підставами позову ТОВ "ХОЕК" з вимогами про стягнення з ТОВ "Агрофірма "Гаван" Плюс" 111631,31 грн. заборгованості вказано ст.ст.193, 275 Господарського та ст.ст.526, 530, 612, 714 Цивільного кодексів України, а в якості фактичних обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, зазначено про невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним між цими суб`єктами господарювання Договором від 01.01.2019 №37516480 про постачання електричної енергії споживачу щодо оплати на умовах договору повної вартості спожитої відповідачем у грудні 2020 року електроенергії.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 09.12.2021 по даній справі позовні вимоги задоволено, стягнуто з ТОВ "Агрофірма "Гаван" Плюс" на користь ТОВ "ХОЕК" 111631,31 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, стягнуто з ТОВ "Агрофірма "Гаван" Плюс" на користь ТОВ "ХОЕК" 2270 грн. компенсації по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідач не виконав зобов`язання, які встановлено для нього договором з позивачем від 01.01.2019 №37516480 (за п.5.8. та п.5.10.) та законом (згідно з положеннями ч.7 ст.276 Господарського кодексу України, ч.3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії»), як для споживача електроенергії, в частині здійснення оплати датованого 31.01.2021 рахунку позивача за спожиту електроенергію №37516480 за січень 2021 року. Встановлені вказаним договором строки оплати цього рахунку об`єктивно минули.

Суд першої інстанції зазначив, що ані датування позивачем, саме 31.01.2021 вказаного рахунку на оплату електроенергії за січень 2021 року, який складений на підставі інформації про обсяги споживання електроенергії, що сформована 29.04.2021 (тобто, значно пізніше, за оцінкою суду, у часі за 31.01.2021), ані виставлення відповідачеві позивачем вказаного рахунку у травні 2021 року - через три місяця від місяця споживання електроенергії (розрахункового періоду), безпосередньо, не тягне за собою нечинності (недійсності) зазначеного рахунку позивача та не звільняє відповідача від обов`язку щодо оплати цього рахунку, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 111631,31 грн. заборгованості за спожиту електроенергію судом задоволені.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 09.12.2021 скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Херсонська Обласна Енергопостачальна Компанія".

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що суд не надав належної правової оцінки обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, дійшов невірних висновків за результатами аналізу матеріалів справи, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Заявник апеляційної скарги вказує, що в матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачем вимог законодавства у сфері електроенергетики, що могли б стати причиною донарахувань, протоколи отримання даних приладів обліку електричної енергії на паперових або електронних носіях (скріншоти, роздруківки, тощо). Позовні вимоги є безпідставними та фактично вигаданими позивачем, саме тому вимоги сплати додаткових коштів сприймались відповідачем, як помилка, що не спричиняє наслідків для реалізації взаємни господарських зобов`язань.

Відповідач зазначає, що рахунок, наданий позивачем в якості доказу виникнення заборгованості відповідача, є неналежним доказом. Крім того, позивачем не надано суду доказів вручення зазначеного рахунку в порядку, встановленому договором про постачання електричної енергії.

На переконання відповідача, предметом доказування у даній справі є підстави виникнення заборгованості та її розмір, а не чинність рахунку про донарухвання заборгованості, як це визначив суд першої інстанції. Однак, позивачем не надано доказів виникнення підстав для здійснення додаткових нарахувань вартості електроенергії, взагалі не надано жодного розрахунку розміру цього нарахування, а документи, надані на підтвердження зазначених обставин не є належними доказами.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Агрофірма "Гаван" Плюс" на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.12.2021 по справі №923/718/21, вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.12.2021 по справі №923/718/21 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Ухвалу суду апеляційної інстанції направлено на юридичні адреси сторін поштою, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення відправлень.

Позивач не скористався своїм правом та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ХОЕК", як постачальником, та ТОВ "Агрофірма "Гаван" Плюс", як споживачем, 01.01.2019 був укладений договір № 37516480 про постачання електричної енергії споживачу, внаслідок приєднання відповідача з 01.01.2019 до умов публічного Договору позивача про постачання електроенергії споживачу, з Додатком №2 Комерційна пропозиція "Вільна ціна - стандарт 1", що розміщені на веб-сайті позивача, шляхом підписання відповідачем 28.12.2018 заяви-приєднання до вказаного договору.

В межах господарських взаємовідносин сторін даної справи за Договором №37516480 позивачем 31.12.2020 був складений акт №12 прийому-передачі 37501кВт/год. електроенергії вартістю 100592,53 грн. (з урахуванням податку на додану вартість (ПДВ)) за грудень 2020 року за Договором №37516480, а також 31.12.2020 був складений та виставлений відповідачеві рахунок за спожиту електроенергію №37516480 за грудень 2020 року на суму, за остаточним розрахунком, до сплати "-33527,27 грн". Тобто, по особовому рахунку відповідача, за даними станом на 31.12.2020 за грудень 2020 року була наявна переплата за спожиту електроенергію.

В подальшому, позивач отримав листа від 29.04.2021 №44-030884-17 оператора системи розподілу електроенергії, Акціонерного товариства "Херсонобленерго", за яким вказано, що фактичне споживання відповідачем електроенергії склало у січні 2021 року 54575 кВт/год. електроенергії, внаслідок донарахування за грудень 2020 року за рішенням суду від 17.11.2020 у справі № 923/877/20.

Позивачем був складений акт №1 від 31.01.2021 прийому-передачі 54575 кВт/год. електроенергії вартістю 145158,58 грн. (з урахуванням ПДВ) за січень 2021 року.

Крім того, позивачем був складений та виставлений відповідачеві датований 31.01.2021 рахунок за спожиту електроенергію № 37516480 за січень 2021 року за 54575 кВт/год. електроенергії на суму, за остаточним розрахунком, з урахуванням 33527,27 грн. переплати на початок розрахункового періоду - 111631,31 грн.

Як зазначив позивач, вказаний рахунок та акт було сформовано в електронному вигляді, в "особистому кабінеті" відповідача через веб-сервіс "Особистий кабінет", який розміщений на веб-сайті позивача.

Позивач вказує, що вказаний рахунок, датований 31.01.2021, за спожиту електроенергію № 37516480 за січень 2021 року за 54575 кВт/год. електроенергії, з сумою до сплати, за остаточним розрахунком, 111631,31 грн. дотепер відповідач не оплатив.

В матеріалах справи наявне рішення Господарського суду Херсонської області від 17.11.2020 у справі №923/877/20, яким задоволено позов АТ "Херсонобленерго" до ТОВ "Агрофірма "Гаван" Плюс" про визнання укладеним між цими суб`єктами господарювання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 585 від 01.01.2019 в редакції, що запропоновано АТ "Херсонобленерго".

Позивач здійснює постачання електроенергії відповідачу на підставі типового публічного договору, що містить у собі наступні положення, які впливають на взаємовідносини сторін в межах даного спору між ними:

- цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електроенергії як товарної продукції споживачу постачальником електроенергії, договір укладається шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно з заявою-приєднання (за пунктом 1.1. та 3.1. договору);

- умови договору розроблено відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою від 14.03.2018 № 312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) (п.1.2.);

- за цим договором постачальник продає електроенергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач сплачує постачальнику вартість використаної електроенергії (п.2.1.);

- обов`язковою умовою для постачання електроенергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електроенергії (п.2.2.);

- початком постачання електроенергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору (п.3.1.);

- споживач розраховується з постачальником електроенергії за спожиту електроенергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електроенергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією постачальника, яка є додатком 2 до цього договору (п.5.1.);

- спосіб визначення ціни за електроенергію зазначається у комерційній пропозиції постачальника (п.5.2.);

- ціна за електроенергію зазначається у рахунках на оплату спожитої електроенергії, а розрахунковим періодом є календарний місяць (п.5.4. та п.5.5.);

- оплата рахунку постачальника електроенергії має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5-ти (п`яти) робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5-ти (п`яти) робочих днів від строку оплати, що зазначений у комерційній пропозиції постачальника, яка прийнята споживачем (п.5.7).

Згідно з Комерційною пропозицією "Вільна ціна-стандарт 1" до публічного договору позивача про постачання електроенергії, що підписана 28.12.2018 відповідачем, з скріпленням підпису печаткою відповідача, та діє з 01.01.2019, вказана комерційна пропозиція є публічною та застосовується для споживачів електроенергії з договірною потужністю понад 150 кВт і середньомісячним обсягом споживання, що не перевищує 150 тис.кВт/год., з розрахунком ціни на електроенергією за наведеною за текстом цієї комерційної пропозиції формулою.

Поряд з цим, згідно з комерційною пропозицією передбачено:

- при розрахунку величин авансового та планового платежів використовується визначена постачальником електроенергії ціна, що фактично склалася за результатами попереднього розрахункового періоду;

- розрахунок за спожиту електроенергію здійснюється шляхом попередньої оплати до 25-ого числа місяця, що передує розрахунковому місяцю, у розмірі 100% вартості обсягу споживання електроенергії за розрахунковий період (місяць), згідно з раніше (в кінці минулого року) наданими споживачем постачальнику даними про помісячні прогнозовані обсяги споживання електроенергії на календарний рік, в якому має місце споживання та оплата споживачем електроенергії;

- остаточний розрахунок за фактично відпущену електроенергію здійснюється згідно з даними комерційного обліку 7-го числа наступного за розрахунковим місяця (або наступного робочого дня, якщо ця дата припадає на вихідний чи святковий день);

- по закінченню розрахункового періоду постачальник електроенергії 7-го числа наступного за розрахунковим місяця (або наступного робочого дня, якщо ця дата припадає на вихідний чи святковий день) виставляє споживачу остаточний рахунок на оплату фактично спожитої електроенергії за розрахунковий період;

- виставлені постачальником електроенергії рахунки за фактично відпущену електроенергію підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання рахунку;

- датою отримання рахунку вважається дата його особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом), або дата розміщення рахунку в особистому кабінеті споживача, що підтверджується належним повідомленням споживача на його e-mail адресу (електронну поштову скриньку), яка вказана у даній комерційній пропозиції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволеннні позовних вимог, з наступних підстав.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП 14.03.2018 року №312 (далі за текстом - ПРРЕЕ).

Підпунктом 1.2.15. ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Пунктом 1.2.7 ПРРЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 633 Цивільного кодексу України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як визначено ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується; окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу (ч. 1 ст. 275 ГК України).

Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії споживачу встановлюється Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

За змістом ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Разом з тим, статтею 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил, ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пунктами 2.3.11. та 2.3.14 ПРРЕЕ встановлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Як встановлено пунктом 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Як зазначалося раніше та не заперечується сторонами по справі, між ТОВ "ХОЕК", як постачальником, та ТОВ "Агрофірма "Гаван" Плюс", як споживачем, 01.01.2019 був укладений Договір № 37516480 про постачання електричної енергії споживачу, внаслідок приєднання відповідача з 01.01.2019 до умов публічного договору позивача про постачання електроенергії споживачу, з додатком №2 Комерційна пропозиція "Вільна ціна - стандарт 1", що розміщені на веб-сайті позивача, шляхом підписання відповідачем 28.12.2018 заяви-приєднання до вказаного договору.

В межах господарських взаємовідносин сторін даної справи за цим договором №37516480 позивачем 31.12.2020 був складений акт №12 прийому-передачі 37501кВт/год. електроенергії вартістю 100592,53 грн. (з урахуванням податку на додану вартість (ПДВ)) за грудень 2020 року за Договором №37516480, а також 31.12.2020 був складений та виставлений відповідачеві рахунок за спожиту електроенергію №37516480 за грудень 2020 року на суму, за остаточним розрахунком, до сплати "-33527,27 грн". Тобто, по особовому рахунку відповідача, за даними станом на 31.12.2020 за грудень 2020 року, була наявна переплата за спожиту електроенергію.

Разом з тим, в даному випадку позовні вимоги полягають у стягненні із відповідача коштів у сумі 111631,31 грн., що визначені позивачем як заборгованість ТОВ «Агрофірма «Гаван «Плюс» за спожиту у грудні 2020 року електроенергію. Підставою виникнення зазначеної заборгованості позивач вказує інформацію «АТ «Херсонобленерго» про здійснення у січні 2021 донарахування.

До позовної заяви у якості доказу виникнення зобов`язання зі сплати суми «донарахування» позивачем надано рахунок від 31.01.2021 №37516480 та лист «АТ «Херсонобленерго» від 29.04.2021 №44-030884-17.

Зі змісту листа АТ «Херсонобленерго» від 29.04.2021 №44-030884-17 вбачається, що донарухвання здійснено на підставі рішення Господарського суду Херосонської області від 17.11.2020 у справі №923/877/20. Разом з тим, предметом позовних вимог у справі №923/877/20 є вимога про визнання укладеним Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №585 від 01.01.2019 в редакції, запропонованій АТ «Херсонобленерго», однак жодних вимог про стягнення коштів або донарахування коштів на особовий рахунок в межах справи №923/877/20 не розглядалось.

Крім того, рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.11.2020 у справі №923/877/20, залишаючи поза увагою предмет спору, не могли бути визнані жодні зобов`язання відповідача зі сплати за електроенергію на майбутнє за грудень 2020 року. Позивачем не надано до суду доказів на визначення обсягів спожитої відповідачем у грудні 2020 року електроенергії, крім наявного Акту від 31.12.2020, який відповіадчем не підписаний. Додатковий обсяг спожитої електроенергії наявний виключно в листі АТ «Херсонобленерго» від 29.04.2021 з посиланням на існування електронного кабінету ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс», як споживача.

Також колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на наявну в матеріалах справи заяву ТОВ «ХОЕК» про виправлення недоліків позовної заяви, в якій позивач з посиланням на п.4.12 ПРРЕЕ зазначає про виконання вказаного пункту Правил та формування рахунку від 31.01.2021 №37516480 на підставі даних АТ «Херсонобленерго». При цьому, позивач вказує, що природа їх (даних) утворення ТОВ «ХОЕК» невідома.

Крім того, пунктом 5.7 Договору про постачання електричної енергії, укладеного між позивачем та відповідачем, всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу мають містити чітку інформацію щод суми платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Пунктом 13.7 Договору передбачено, що усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особою за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку отримувача.

Таким чином, з огляду на викладені умови Договору, суд звертає увагу, що можливості щодо електронного обміну повідомленнями договір не містить, як не містить і визначення електронних адрес для листування.

Також судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині відсутності в матеріалах справи доказів оскарження відповідачем дій позивача щодо виставлення рахунку за спожиту електроенергію №37516480 від 31.01.2021 на суму 111631,31 грн., оскільки у ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» відсутні законодавчо визначені підстави для оскарження дій ТОВ «ХОЕК» до суду, оскільки саме по собі виставлення рахунку не тягне за собою порушення майнових прав та інтересів ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс». Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що єдиною та обгрунтованою підставою для донарахування вартості електроенергії є виявлення постачальником порушень з боку споживача, зафіксованих у відповідному Акті про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, на підставі якого відповідним протокольним рішенням здійснюється донарахування або надання послуг з електропостачання або фактичне споживання електричної енергії за укладеним між сторонами у справі договором.

За змістом частин 1, 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 905/902/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК).

Отже, позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, на виконання, у тому числі приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язаний довести наявність порушених його прав та законних інтересів, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З огляду на вищевикладене, враховуючи заявлені позивачем вимоги та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів доходить до висновку, що розмір заявлених до стягнення з відповідача коштів позивачем в межах даної справи не доведено, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Апеляційний господарський суд вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а обставини, на які посилається ТОВ "Агрофірма "Гаван" Плюс" підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.12.2021 по справі №923/718/21 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги розподіляються пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" на рішення Господарського суду Херсонської області від 09.12.2021 по справі №923/718/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 09.12.2021 по справі №923/718/21скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська Обласна Енергопостачальна Компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" про стягнення 111631,31 грн. заборгованості за спожиту електроенергію.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська Обласна Енергопостачальна Компанія" (73000, м.Херсон, вул.Перекопська, 178, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гаван" Плюс" (74900, Херсонська обл., м.Нова Каховка, вул.Першотравнева, 17, ) судовий збір у розмірі 3405,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: А.І. Ярош

Г.І. Діброва