ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
17.06.2022 Справа №905/124/22
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №2022/2671 від 30.12.2021 до відповідача, Акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», про стягнення штрафу у сумі 40 590,00 грн. на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акта №482803/172 від 05.07.2021 в ході контрольної перевірки маси вантажу на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці у вагонах №56335201, №56179955, №59440289 виявлено різницю у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №49260060, а отже неправильно вказано останнім масу вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.
На підтвердження викладених обставин позивач надав комерційний акт №482803/172 від 05.07.2021, залізничну накладну №49260060 від 03.07.2021, виписку з книги контрольного зважування по ст.Авдіївка за 05.07.2021, заявка від 05.07.2021, а також у копіях: технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №0346 від 03.04.2013 (витяг), наказ структурного підрозділу «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №120/ДС від 14.01.2020 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ».
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, п.1.2, п.2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, п.5.5 розділу 4 Правил перевезення вантажів.
17.02.2022 від позивача електронною поштою отримано заяву №2022/291 від 16.02.2022 про долучення доказів, до якої додано у копіях: довідки структурного підрозділу «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №1531, №1532, довіреність Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» №11/20/21 від 01.01.2021, довіреності на представників позивача.
Скріплено кваліфікованим електронним підписом.
Відзив від відповідача не надходив.
ІІ. Процесуальні дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/124/22 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 18.01.2022 прийнято позовну заяву №2022/2671 від 30.12.2021 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/124/22; визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 17.02.2022, одночасно надати докази її направлення учасникам справи; надати: документи у підтвердження повноважень Балачіова Б.Ю., Петрякова С.Г., Ткаченко О.М. та Марченко Т.В. на підписання комерційного акта №482803/172 від 05.07.2021; відповідачу надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 07.02.2022, але не пізніше 15 днів з вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; роз`яснено сторонам, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань або будь-яких заяв від сторін не надходило.
Щодо дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, суд зазначає таке.
Ухвалу про відкриття провадження у справі №905/124/22 скеровано на зареєстровану юридичну адресу відповідача та отримано останнім 26.01.2022, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Суд наголошує, що за змістом ст.ст.2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.01.2022 розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України до судових рішень.
При цьому, відповідач не позбавлявся права на отримання процесуальних документів у приміщенні Господарського суду Донецької області у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.
З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Так, ухвалою суду від 18.01.2022 встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 07.02.2022, але не пізніше 15 днів з вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання.
Станом на 17.06.2022 строк на подання відзиву на позовну заяву є таким, що сплинув.
Відповідачем жодних пояснень та клопотань суду не надано, про зміну місцезнаходження, засобів зв`язку не повідомлено.
Згідно із ч.1 ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, сплив строку, встановленого відповідачу для надання відзиву на позовну заяву, відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, ґрунтуючись на положеннях ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
У липні 2021 року на адресу одержувача, Приватного акціонерного товариства «АКХЗ», м.Авдіївка Донецької області, зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці відбулось відправлення Акціонерним товариством «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» за залізничною накладною №49260060, зокрема у вагонах №56335201, №56179955, №59440289, вантажу вугілля кам`яного марки г-газовий, марка Г (Г1) О-100 висота шапки 100 мм, власність ТОВ «Лемтранс», вантаж у твердому стані, граничний показник вологості 0,2%; вантаж розміщено насипом й закріплено згідно п.3 глава 14 додатку 3 до ЗМГП.
Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на вагонних вагах (150т), заводський №078 ВВЕТ-150-ТД2.
На станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було проведено зважування вантажу за вимогою вантажоодержувача на підставі ст.52 Статуту залізниць України, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагонах №56335201, №56179955, №59440289 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №49260060.
У розділі Д комерційного акту також відображено, що вантаж прибув в справних вагонах, люка щільно зачинені, течі вантажу немає; поверхня вантажу вище рівня бортів на 100 мм, рівномірна і ущільнена скребковим розрівнівателем п`ять повздовжніх борозден по всій довжені вагона; вагони в комерційному та технічному стані справні; зважування вантажу проводили: ДС ОСОБА_1 , агент комерційний ОСОБА_2 , прийомоздавальник ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3 ; при повторному зважуванні в присутності вищевказаних осіб недостача вантажу підтвердилася; завідувача вантажним двором по штату немає.
Акт підписано ДС ОСОБА_1 , в.о. інженера Ткаченко О.М., агент комерційний Петрякова С.Г., прийомоздавальник ПрАТ «АКХЗ» Марченко Т.В.
Згідно технічного паспорту №0346 від 03.04.2013р. вагонних ваг станції Авдіївка Донецької залізниці, відміткою у паспорті підтверджено, що вони повірені 28.04.2021, остання перевірка ваг здійснена 10.06.2021.
При повторному зважуванні наведені данні підтвердились.
Неправильне зазначення у накладній маси вантажу стало підставою для нарахування штрафу та звернення позивача до суду з позовом про його стягнення з відповідача.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.
Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.
Факт укладання договору перевезення вантажу між позивачем та відповідачем, зокрема, у вагонах №56335201, №56179955, №59440289 підтверджено залізничною накладною №49260060.
Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).
На підставі Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).
Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.
Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.
Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтверджено підписом представника відправника, про що відображено у графі 55 накладної.
Іншого з матеріалів справи не встановлено.
Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
Таким чином, комерційні акти складаються, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу із даними зазначеними у транспортних документах.
Отже, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.
Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.
Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Комерційний акт №482803/172 від 05.07.2021 підписано належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів, повноваження яких підтверджено наказом структурного підрозділу «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №120/ДС від 14.01.2020 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ», довідками структурного підрозділу «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №1531, №1532, а також довіреністю Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» №11/20/21 від 01.01.2021.
Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.
В матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті, або що спростовують викладені обставини.
Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст.118 цього Статуту.
Тобто, чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.
Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.
Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірних вагонах, до матеріалів справи не надано.
Окрім того, при застосуванні ст.ст.118, 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі провізної плати.
V. Висновки суду:
Судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.
Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає статтям 118, 122 Статуту залізниць України.
З огляду на таке, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст.4, 7, абз.1 ч.3 ст.12, ст.ст.13, 42, 73-80, 86, 129, ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178, ст.ст.233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» про стягнення штрафу у сумі 40 590,00 грн. задовольнити у повному обсязі.
3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового судового рішення.
5.З огляду на запровадження на території України воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з урахуванням Указів Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259 та від 17.05.2022 №341/2022, згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану, враховуючи наказ Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 та запровадження роботи Господарського суду Донецької області з 18.04.2022 у віддаленому режимі на підставі розпорядження суду «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану» від 15.04.2022 №9-р., повний текст рішення складено та підписано 17.06.2022.
Суддя О.В. Кротінова