РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/219/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт",

вул. Каштанова, 54, м. Кагарлик, Київська область, 09201, код 32010004,

до відповідача: Приватного підприємства "Промінь Озерне",

вул. Набережна, 35, с. Озерне, Чернігівська область, 17072, код 38049084,

про стягнення 857 087,18 грн

без виклику (повідомлення) сторін

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" звернулося з позовом до суду про стягнення з Приватного підприємства "Промінь Озерне" 857 087,18 грн, з яких: 649 689,60 грн - заборгованості, 37 232,30 грн - інфляційних, 16340,14 грн - 3% річних, 88 856,18 грн - пені, 64 968,96 грн - штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки АЕ-727-0502/21 від 05.02.2021 щодо своєчасної оплати за товар.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3, п.8 ч.4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову. У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою від 21.02.2022 (суддя Фесюра М.В.) суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановив сторонам строки подання відзиву на позов, відповіді на відзив на позов.

Водночас, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до положень статті 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з указом Президента України Про продовження дії воєнного стану в Україні № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згідно з указом Президента України Про продовження дії воєнного стану в Україні № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Згідно з указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Верховного Суду від 22.03.2022 року N 12/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей), враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Чернігівської області. Розпорядженням Верховного Суду від 22.04.2022 року № 25/0/9-22 Про відновлення територіальної підсудності судових справ господарських судів Сумської та Чернігівської областей з 25.04.2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Чернігівської області.

Розгляд справи здійснюється Господарським судом Чернігівської області після відновлення територіальної підсудності судових справ.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Чернігівської області №02-01/56/22 від 03.05.2022 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/219/22 згідно з п.6 рішення зборів суддів Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 та у зв`язку з перебуванням судді Фесюри М.В. на службі у збройних силах України. Автоматизованою системою документообігу Господарського суду Чернігівської області 03.05.2022 року для розгляду справи визначено суддю Белова С.В.

Господарський суд у складі судді Белова С.В. ухвалою від 05.05.2022 прийняв справу №927/66/22 до розгляду.

Відповідно до ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою від 24.05.2022 у зв`язку із запровадженням воєнного стану та тимчасовим не функціонуванням поштових відділень, роботу яких наразі відновлено, суд повторно встановив сторонам строк для подачі заяв по суті спору: відповідачу строк протягом (15) п`ятнадцяти календарних днів з моменту отримання даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України; позивачу у строк до (7) семи календарних днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив; відповідач має право протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу.

Частиною п`ятою ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Так, на виконання приписів ГПК України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала про відкриття провадження від 21.02.2022 року направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№ 008) на адресу відповідача.

Однак, конверт з ухвалою суду від 21.02.2022, який направлявся на адресу відповідача (вул. Набережна, 35, с. Озерне, Чернігівська область, 17072) був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відмовився».

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку), і які регулюють відносини між ними.

Відповідно до п.117 Правил надання послуг поштового зв`язку, після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справа № 917/1998/19 та від 06.07.2021 у справі № 921/494/20.

Суд зазначає, що повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «адресат відмовився» свідчить, що рішення (ухвала) не вручена з причин, які не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом Чернігівської області.

Крім того, відповідно до частини другої ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина перша ст. 4 цього Закону).

Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 21.02.2022 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не подано відзиву на позов, як і не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини другої ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у частині дев`ятій ст. 165 ГПК України.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

З огляду на вказані приписи ГПК України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов відповідно до частини першої ст. 251 ГПК України, суд доходить висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 та частини другої ст. 178 ГПК України.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст.248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

05.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Експерт» (Продавець) та Приватне підприємство «Промінь Озерне» (Покупець) уклали Договір поставки № АЕ-727/0502/21 (далі Договір).

За умовами п. 1.1. Договору постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупця товар (партію товару), а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що товаром є насіння та/або засоби захисту рослин, а також інший асортимент, який буде визначатися в Додатках - Специфікаціях до Договору.

За змістом п. 2.1 Договору ціни товарів визначаються у Додатках-Специфікаціях. Ціна Товарів включає вартість тари, пакування й маркування, а також податок на додану вартість, що нараховується згідно із законодавством України.

Згідно з п.2.2-2.4 загальна орієнтовна ціна Договору залишається відкритою, а остаточна сума Договору складає суму всіх видаткових накладних, на підставі яких здійснюється поставка Товару за даним Договором окремими партіями, та визначається виходячи із встановлених цін на Товар. Конкретні ціни за одиницю виміру Товару, що визначені у Додатках - Специфікаціях, видаткових накладних, рахунку фактурі, встановлені Сторонами виключно для цього Договору, не поширюються на інші договори, що укладені або будуть укладені між Сторонами, і не можуть розглядатися у якості доказу усталеної практики визначення цін у договірних відносинах між Сторонами. При цьому ціна (вартість) окремих Товарів (партій Товару) може змінюватися після поставки Товарів за погодженням Сторін.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що основні умови оплати товару (форма, розміри та строки оплати) визначаються Додатками - Специфікаціями до Договору з урахуванням положень, визначених цим розділом Договору та можуть передбачати як повну або часткову передплату за партію товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок Постачальника до фактичного відвантаження товару, так і оплату за партію товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок Постачальника після фактичного відвантаження товару, що зазначається у Додатках-Специфікаціях.

Після підтвердження замовлення та підписання сторонами Специфікації Постачальник, на вимогу Покупця, зобов`язаний виставити Покупцеві рахунок на попередню оплату Партії товару згідно з умовами відповідного Додатку-Специфікації, а покупець зобов`язаний оплатити цей рахунок та отримати партію товару у погоджені сторонами терміни (п.4.4 Договору).

Зобов`язання Постачальника з поставки товару Покупцю вважається виконаним, а право власності на товар переходить до Покупця з моменту передачі цьому товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на цей товар (п.4.5 Договору).

За умовами п. 5.1-5.4 Договору приймання Товару Покупцем за кількістю підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною. Після приймання Товару за кількістю, претензії Покупця щодо кількості, пакування (крім претензій щодо нестач Товару всередині упаковки або тари) чи зовнішнього вигляду Товару не приймаються. Покупець зобов`язується після прийняття Товару (партії Товарів) підписати видаткову накладну та передати її Постачальнику, та або направити засобам[і поштового зв`язку на адресу Постачальника не пізніше 2-х банківських днів. У разі порушення п.5.2. Договору чи не не направлення видаткових накладних на поштову адресу Постачальника на його вимогу, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 5% від суми поставленого товару, яка буде зазначена в неповернутих видаткових накладних. Сторони визнають, що доказами поставки товару можуть бути: реєстрація Постачальником податкової накладної в ЄДРПНВ, якщо така накладна реєструється по факту поставки; відображення відповідної поставки у податковому обліку Покупця; інші документи.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та завірення печатками Сторін і діє до 31.12.2021 року.

У відповідності до умов Договору, сторонами узгоджено Додаток-Специфікацію №1 від 05.02.2021 року, за яким Постачальник - ТОВ «Агро Експерт» продав, а Покупець ПП «Промінь Озерне» купив товар гербіцид , Елегант 2 DF CE 5л та фунгіцид Мерпан Платінум ВГ 5 кг, на суму 649689,60 грн, зі строком оплати до 31.03.2021 року.

Позивач поставив відповідачу товар за видатковою накладною № 116 від 05.02.2021 на суму 649689,60 грн.

Додатки та видаткові накладні підписані та скріплені печатками з обох сторін. Товар отриманий директором підприємства Тищенко В.В.

За фактом поставки ТОВ «Агро Експерт» зареєстрована податкова накладна в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.02.2021, квитанція №1 про реєстрацію надано до матеріалів справи.

Відповідач, в свою чергу, на виконання умов Договору не розрахувався за товар.

А отже, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 649689,60 грн.

Частинами першою і другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На момент винесення рішення у справі відповідач за отриманий товар не розрахувався, доказів сплати заборгованості не надав, що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару. Проти факту отримання товару на умовах Договору поставки № АЕ-727-0502/21 від 05.02.2021 заперечень не надав.

Матеріали справи містять підтверджуючі обставини щодо поставки позивачем товару та відповідно його прийняття відповідачем, а отже, за наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 649689,60 грн боргу за отриманий товар є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 88856,18 грн пені за період з 01.04.2021 до 01.02.2022 року та 64968,96 грн штрафу.

За умовами п. 7.2-7.3 Договору при порушенні строків оплати поставленого Товару, які визначені Додатками-Специфікаціями, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочки, від вартості несплаченого Товару, за кожен день прострочки платежів. У разі порушення строків оплати поставленого Товару, які визначені Додатками-Специфікаціями понад 30 календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10% від вартості поставленого та несплаченого Товару.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України - штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України. При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.7. Договору Сторони передбачили, що нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором здійснюється без обмежень строку нарахування та припиняється в день виконання Стороною відповідного зобов`язання. Сторони домовились, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором становить 3 (три) роки.

Необхідно зазначити, що аналіз норм ч.1 ст. 230, ч.4, 6 ст. 232 Господарського кодексу України свідчить про те, що встановивши розмір і термін нарахування штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене вище та перевіривши розрахунок заявлених позивачем штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 88856,18 грн пені за період з 01.04.2021 до 01.02.2022 року та 64968,96 грн штрафу є правомірними, підтверджені матеріалами справи, відповідачем у встановленому порядку не спростовані, тому підлягають задоволенню.

За частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, з огляду на порушення відповідачем грошового зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за товар, поставлений за Договором, заявив до стягнення з відповідача 16340,14 грн трьох відсотків річних за період з 01.04.2021 до 01.02.2022 та 37232,30 грн інфляційних втрат за період з 01.04.2021 до 01.02.2022.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором, суд, керуючись наведеними нормами, провівши перерахунок заявлених до стягнення нарахувань: відсотків річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про задоволення позову в частині трьох відсотків річних у повному обсязі в сумі 16340,14 грн трьох відсотків річних за період з 01.04.2021 до 01.02.2022 та 37232,30 грн інфляційних втрат за період з 01.04.2021 до 01.02.2022.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні "Трофимчук проти України" зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів своєчасного виконання ним зобов`язань за договором поставки в частині оплати отриманого товару у повному обсязі, а тому такі дії відповідача є порушенням умов договору, норм чинного законодавства і позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Промінь Озерне (, вул. Набережна, б.35, с. Озерне, Чернігівський район, Чернігівська область, 17072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Експерт (, вул. Каштанова, 54, м. Кагарлик, Київська область, 09201) 649689,60 грн боргу, 37232,30 грн інфляційних нарахувань, 16340,14 грн три проценти річних, 88856,18 грн пені, 64968,96 грн штрафу та 12856,31 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2022 року.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/ .