ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1283/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Л.М.Неверовської, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, вул. Василіянок, буд. 48, м. Івано-Франківськ,76019;

до відповідача фізичної особи-підприємця Сметанюка Олега Володимировича, АДРЕСА_1 ;

про стягнення збитків, завданих державі неналежним виконанням договору безоплатного зберігання в сумі 682800 грн.

без виклику представників сторін

Встановив: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Сметанюка Олега Володимировича про стягнення суми збитків, завданих знищенням державного майна в розмірі 682800 грн.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 04.01.22, позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях залишено без руху та зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви, а саме зазначити статус відповідача як фізичної особи-підприємця (у разі його наявності).

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 10.02.2022, судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропоновано сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, згідно вимог ст. 120 ГПК України, суд надіслав відповідачу рекомендованою кореспонденцією за місцем його місцезнаходження згідно відомостей з ЄДРЮОФОПГФ: вул.Володимира Винниченка,буд.5/1, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область,78200.

Зазначена кореспонденція повернута до суду АТ "Укрпошта". На конверті прикріплено довідку ф.20, в якій зазначено підставу повернення адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Виходячи зі змісту положень статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДРЮОФОПГФ прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах, передбачена стаття 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).

З огляду на вказане, відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі №909/1283/21.

Враховуючи, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням. Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про безоплатне зберігання об`єкта цивільної оборони від 07.03.2019, внаслідок чого, переданий на зберігання об`єкт цивільної оборони - протирадіаційне укриття повністю зруйновано. Розмір збитків, нанесених державі у зв`язку із знищенням державного майна, яке було передано на зберігання згідно Звіту Про незалежну оцінку розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі: Об`єкт цивільної оборони - протирадіаційне укриття загальною площею 300,0 кв.м. (місткість 156 чол.) в напівпідвальному приміщенні будівлі контори за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Фабрична, 10 становить 682800 грн.

Позивач посилається на ст.ст. 224,225 ГК України, ст.ст. 942, 951 ЦК України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не подав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2018 Фондом державного майна України укладено договір купівлі - продажу єдиного майнового комплексу колишнього державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул.Фабрична, 10. До складу об`єкта приватизації не ввійшли об`єкти, які не підлягали приватизації - протирадіаційне укриття в напівпідвальному приміщенні будівлі контори та берегоукріплення.

Наказом від 09.01.2019 №11 Фонд державного майна України зобов`язав Регіональне відділення укласти із покупцем єдиного майнового комплексу колишнього державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" Сметанюком О.В. договори про безоплатне зберігання об`єкта цивільної оборони - протирадіаційного укриття та берегоукріплення.

На виконання Наказу Фонду державного майна України №11 від 09.01.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях) (як органом управління) та Сметанюком Олегом Володимировичем (як зберігачем) 07.03.2019 укладено договір про безоплатне зберігання об`єкта цивільної оборони.

Відповідно до п. 1.1. договору орган управління передає, а зберігач приймає на себе зобов`язання щодо зберігання об`єкта цивільної оборони - протирадіаційного укриття в напівпідвальному приміщенні будівлі контори за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул. Фабрична, 10 протягом строку дії цього договору.

Склад, балансова (залишкова) вартість та стан майна визначаються в акті приймання-передачі, що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.2.1.2. договору зберігач зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення зберігання та утримання майна протягом строку зберігання та підтримки його у постійній готовності до використання за призначенням, згідно з вимогами нормативних документів.

Пунктом договору 2.1.8. передбачено, що зберігач зобов`язаний повернути майно органу управління за першою вимогою останнього, навіть якщо передбачений договором строк не закінчився. Майно має бути повернуто в такому стані, в якому воно було прийнято на зберігання з урахуванням його нормативного зносу передбаченому для даного виду майна, що відповідає вимогам нормативно-правових актів.

Згідно з п. 2.4.3. договору орган управління має право вимагати відшкодування збитків, завданих втратою або пошкодженням майна, за рахунок зберігача відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2.1.6. договору, зберігач зобов`язаний утримувати передане йому майно па умовах договору та відповідно до Вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.07.2018 №579 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 30.07.2018 за №879/32331.

Згідно п. 4.2. договору, зберігач несе відповідальність за збереження, утримання і цілісність майна з моменту передачі майна на зберігання і до моменту його повернення органу управління. У разі втрати (нестачі) або пошкодження майна (його частини), яке передане па зберігання, зберігач повинен відшкодувати органу управління всі пов`язані з цим збитки та відновити стан майна для подальшого належного використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 7.2 договору, строк дії цього договору один рік.

У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.7.4 Договору).

Згідно акту приймання-передачі об`єкта цивільної оборони протирадіаційного укриття від 07.03.2019, позивач передав на строкове зберігання, а відповідач прийняв на безоплатне зберігання державне майно: Назва захисної споруди - Протирадіаційне укриття в напівпідвальному приміщенні будівлі контори; адреса розташування захисної споруди - Івано-Франківська область, м. Коломия, вул.Фабрична, 10; балансова вартість, згідно з документами бухгалтерського обліку (тис. грн.) - 0,001; оцінка стану - приміщення в будівлі контори, в якому знаходиться ПРУ - перебуває в непридатному до експлуатації стані (частково зруйноване).

Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 15.03.2021 року №299 робоча група 06.04.2020, провела планову перевірку стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до вартості майна єдиного майнового комплексу колишнього державного підприємства "Коломийська паперова фабрика".

Згідно акту перевірки стану ефективності використання та збереження державного майна, яке не увійшло до вартості майна єдиного майнового комплексу колишнього Державного підприємства Коломийська паперова фабрика від 06.04.2021, затвердженого начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях 17.04.2021, під час проведення обстеження державного майна робочою групою виявлено, що на території колишнього Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" новим власником проводяться роботи з демонтажу будівель. На місцях, де колись знаходились будівлі фабрики, складені будівельні матеріали (цегла), будівельне сміття та залишки конструкцій будівель. Будівля контори, в напівпідвальному приміщенні якої розташоване протирадіаційне укриття, повністю зруйнована, вхід до ПРУ заблокований, зайти всередину неможливо. Пропозиції викладені в акті: "враховуючи незадовільний стан ПРУ, а також те, що захисна споруда перебуває в стані технічної неможливості і недоцільності її відновлення, оскільки єдиний майновий комплекс колишнього державного підприємства "Коломийська паперова фабрика", для потреб якого було збудоване ПРУ, припинило своє існування, пропонуємо зберігачу - Сметанюку О.В. продовжити роботу щодо виключення ПРУ з фонду захисних споруд відповідно до п. 4 Вимог щодо визначення критеріїв неможливості подальшого утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, оформлення документів, що підтверджують таку неможливість, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.07.2018 №579 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30.07.2018 за №881/32333".

Згідно акту обстеження стану захисної споруди цивільного захисту Коломийська паперова фабрика (протирадіаційне укриття №35482) від 02.06.2021, затвердженого начальником управління з питань цивільного захисту Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 03.06.2021, складеного за результатами обстеження захисних споруд цивільного захисту, які належать до сфери управління Фонду державного майна України з метою визначення їх придатності до використання за призначенням, обстеженням захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційного укриття № 35482), встановлено, що будівля контори, в напівпідвальному приміщенні якої було розташоване протирадіаційне укриття повністю зруйноване. На площадці, де знаходилась контора та протирадіаційне укриття: яма, уламки будівельних конструкцій та будівельне сміття. В результаті обстеження, встановлено, що протирадіаційне укриття № 35482 повністю зруйноване.

Позивачем, згідно Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях №937 від 28.10.2021, з метою відшкодування завданих збитків державі, затверджено Висновок про розмір збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі по майну - об`єкту цивільної оборони - протирадіаційному укриттю загальною площею 300,0 кв.м (місткістю 156 чол.) в напівпідвальному приміщенні будівлі контори, яке не підлягало приватизації, за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Фабрична, 10.

Згідно наявного в матеріалах справи Висновку про вартість вбудованих приміщень (протирадіаційне укриття №35482) одноповерхової цегляної будівлі контори (літ. Б) площею 300,0 кв.м. (місткість 156 чол.), здійсненого суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем А.П.Тарнопольським, вартість розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі становить 682800 грн.

У наданому позивачем висновку про вартість об`єкта оцінки зазначено, що метою проведення оцінки є визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі; вид вартості майна ринкова вартість; використані методичні підходи порівняльний, дохідний.

Таким чином, на підставі вказаного Висновку про вартість, позивач вказує про наявність нанесених державі збитків у зв`язку із знищенням державного майна, яке було передано на зберігання у розмірі 682800 грн.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Згідно ст. 174 ГК України, підставою для виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли із договору про зберігання майна.

Згідно ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст.942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі, що і було передбачено договором зберігання.

Згідно ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода. Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Визначення поняття збитків є також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками полягає у тому, що наслідки у вигляді збитків настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача.

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Як встановлено судом, згідно акту приймання-передачі об`єкта цивільної оборони протирадіаційного укриття від 07.03.2019, позивач передав на строкове зберігання, а відповідач прийняв на безоплатне зберігання протирадіаційне укриття в напівпідвальному приміщенні будівлі контори за адресою - Івано-Франківська область, м. Коломия, вул.Фабрична, 10.

Станом на час прийняття даного об`єкта на зберігання відповідачем, приміщення в будівлі контори, в якому знаходиться протирадіаційне укриття перебувало в непридатному до експлуатації стані (частково зруйноване).

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які документи на підставі яких можна встановити та порівняти ступінь руйнування на момент передачі відповідачу протирадіаційного укриття та станом на час проведення обстеження стану захисної споруди цивільного захисту.

В наданому позивачем висновку про вартість об`єкта оцінки зазначено, що оцінка здійснювалась виходячи з ринкової вартості майна.

Відповідно до Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. №1440, ринкова вартість вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно ст. 4 Закону України Про приватизацію державного та комунального майна до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України. Крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, та зокрема, захисні споруди цивільного захисту.

Також згідно з ч. 12 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).

Відповідно до Кодексу цивільного захисту України, захисними спорудами цивільного захисту є інженерні споруди, які призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів. Згідно ст. 32 Кодексу до захисних споруд цивільного захисту належать сховища та протирадіаційні укриття.

Таким чином, захисні споруди цивільного захисту не можуть бути об`єктом відчуження, тому вартість розмір збитків внаслідок руйнування протирадіаційного укриття не може визначатися на підставі ринкової вартості майна.

З огляду на вказане, також необґрунтованим є застосування позивачем Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, Методику оцінки майна, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891, Національного стандарту №1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 10.09.2003 №1440, Національного стандарту № 2 Оцінка нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, при визначенні вартості протирадіаційного укриття.

Крім того, у матеріалах справи відсутній сам Звіт Про незалежну оцінку розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, тому у суду відсутня можливість встановити вихідні дані та нормативну базу на підставі яких суб`єктом оціночної діяльності здійснено оцінку розміру збитків. Відсутні також, будь-які дані про вартість частково зруйнованого протирадіаційного укриття станом на час його передачі відповідачу.

Таким чином, позивачем не доведено на не надано вірогідних доказів на підтвердження наявності та розміру заподіяних відповідачем збитків.

Також, позивачем не доведено наявності таких складових цивільного правопорушення як протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини відповідача, що є необхідними умовами для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

За встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно приписів п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у позові, судовий збір покладається на позивача.

ВИРІШИВ:

у позові Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до фізичної особи-підприємця Сметанюка Олега Володимировича про стягнення збитків, завданих державі неналежним виконанням договору безоплатного зберігання в сумі 682800 грн - відмовити.

Судовий збір покладається на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.06.2022

Суддя Л.М. Неверовська