ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1688/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Сабат І.В., за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу в приміщені Господарського суду Черкаської області в місті Черкаси

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод»

до Селянського (фермерського) господарства "ЮЛІЯ"

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» (вул. Сім`ї Сосніних, буд. 3, м. Київ, 03680, ) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства "Юлія" (вул. Миру, 63, с. Шабастівка, Монастирищенський район, Черкаська область, 19132, ) про визнання недійсним договору поставки №150617/1 від 15.06.2017 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» та Селянським (фермерським) господарством "Юлія".

Підставами позову позивач зазначив те, що спірний договір поставки №150617/1 від 15.06.2017 між сторонами не укладався, підписи зроблені в документі вчинені іншими особами, а відтак волевиявлення сторін відсутнє. Оспорюваний договір позивачем не виконувався, обладнання по ньому не виготовлялось. Відсутність з боку відповідача будь-яких претензій, вимог щодо безпосереднього виконання позивачем начебто взятих на себе зобов`язань щодо виготовлення, поставки, монтажу зерносушильного обладнання підтверджує наявність в оспорюваному правочині ознак його недійсності.

До позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у який позивач включив судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати на відрядження.

Ухвалою від 14.12.2021 Господарський суд Черкаської області залишив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» без руху; встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 05.01.2022 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

31 січня 2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить у задоволені позовних вимог відмовити повністю, оскільки підстави позову, про які пише позивач, є необґрунтованими, більшість викладених фактів не відповідають дійсності. Правовідносини, які є предметом позову, також є предметом розгляду в справі № 910/13547/18, яка слухається вже більше трьох років і наразі перебуває на стадії дослідження доказів в апеляційній інстанції. Представник відповідача у відзиві також зазначає, що протягом розгляду в справи № 910/13547/18 товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» визнавало наявність підписаного ним Договору № 150617/1, вказує про розмір заборгованості за ним, а через майже 4,5 роки після його укладення заперечує його підписання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача повідомляє ряд документів, в яких позивач визнавав дійсним спірний Договір:

- Вимога від 23.11.2018 №64;

- Проекти мирових угод, які подавались при розгляді справи № 910/13547/18;

- Письмові пояснення позивача від 13.11.2019, де позивач зазначає спірний Договір № 150617/1 від 15.06.2017 та пише, що він також підписаний між сторонами.

Також у відзиві зазначено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Дунаєвецький ливарно-механічний завод» про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Дунаєвецький ливарно-механічний завод» (02660, м. Київ, вулиця ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА, будинок 16, ЛІТЕРА "А", ідентифікаційний код 37880620) на користь Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» (19132, Черкаська обл., Монастирищенський район, село Шабастівка, вулиця МИРУ, будинок 63, ідентифікаційний код 32033461) грошові кошти 1 448 823,69 грн. з яких: 1 105 474,00 грн. - повернення авансової оплати; 178 874,78 грн. - проценти за користування коштами; 48 921,08 грн. - пеня; 82 026,17 грн. - інфляційні втрати; 33 527,66 грн. - 3% річних та судовий збір у розмірі 21 732,38 грн. В задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Дунаєвецький ливарно-механічний завод» до Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» про стягнення грошових коштів відмовлено.

У відзиві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку з розглядом справи - 50 000,00 грн.

Ухвалою від 28.03.2022 Господарський суд Черкаської області вирішив розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання для розгляду справи по суті о 10 год. 00 хв. 03 травня 2022 року.

Ухвалою від 03.05.2022 Господарський суд Черкаської області розгляд справи у судовому засіданні відклав на 09 год. 30 хв. 31 травня 2022 року для забезпечення дотримання прав позивача бути поінформованим про час і дату призначення наступного судового засідання.

Представники сторін у судове засідання не з`явились.

Позивачу за вказаною у позові адресою його місцезнаходження Господарський суд Черкаської області надіслав рекомендованим листом ухвалу від 28.03.2022 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін о 10 год. 00 хв. 03 травня 2022 року, проте станом на 05.04.2022, вказане поштове відправлення згідно роздруківки з сайту Укрпошти не було вручено позивачу.

06 травня 2022 року для забезпечення дотримання прав відповідача бути поінформованим про час і дату призначення судового засідання на 09 год. 30 хв. 31 травня 2022 року відповідно до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України Господарським судом Черкаської області розміщено інформацію про виклик Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України. Також Господарський суд Черкаської області надіслав рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу від 03.05.2022 про відкладення судового засідання на 09 год. 30 хв. 31 травня 2022 року, однак вказане поштове відправлення згідно роздруківки з сайту Укрпошти не вручено позивачу, а знаходиться у точці видачі/доставки.

Відповідно до п. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Неявка відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обов`язком.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи судом.

Відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, однак причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 31.05.2022 підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

15 червня 2017 року між Селянським (фермерським) господарством «ЮЛІЯ» (надалі - Покупець або відповідач), в особі голови господарства Рикуна Віктора Миколайовича, що діє на підставі статуту, та товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча Компанія Дунаєвецький ливарно-механічний завод» (надалі - Продавець або позивач), в особі директора Польгуя Ігоря Олександровича, що діє на підставі Наказу № 6к, укладено Договір №150617/1 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Продавець поставляє, а Покупець приймає та оплачує зерносушарку Дунаївчанка 7 з теплогенератором під пропан-бутан, згідно Специфікації №1.

Відповідно до Специфікації №1 до Договору, комплектація зерносушарки Дунаївчанка 7 з теплогенератором під пропан-бутан включає наступні складові:

1) зерносушарка Дунаївчанка 7 ;

2) теплогенератор під пропан-бутан;

3) компресор;

4) шафа управління та кабельна продукція;

5) машина первинної очистки;

6) шнек вивантаження.

Відповідно до п.2.1 Договору, термін здачі обладнання, передбаченого п.1.1 Договору та Специфікацією №1 - не пізніше 1 жовтня 2017 року з моменту першої авансової оплати.

Відповідно до п.2.3 Договору, обладнання, яке відвантажується, супроводжується: 1) товарно-транспортна накладна; 2) технічна документація: паспорт, інструкція по експлуатації .

Відповідно до п.2.4 Договору, право власності на обладнання переходить до Покупця після підписання Сторонами Акту прийому-передачі та 100% оплати обладнання.

Відповідно до п.2.5 Договору, у разі порушення Покупцем графіка платежів, Продавець затримує відвантаження обладнання.

Відповідно до п. 3.1 Договору, після отримання авансового платежу, Продавець та Покупець протягом 15 днів погоджують Покупцем технологічну схему.

Відповідно до п. 3.2 Договору, в разі не погодження технологічної схеми, Продавець затримує відвантаження обладнання.

Відповідно до п.5.1 Договору, вартість обладнання згідно Специфікації №1 становить 1 881 580,00 грн. (один мільйон вісімсот вісімдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят гривень 00 копійок), на умовах ЕХW Дунаївці з послугою навантаження.

Відповідно до п.8.3 Договору, термін дії Договору встановлюється з дня підписання Договору і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині фінансових розрахунків і гарантійних зобов`язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Відповідно до платіжного доручення від 28 вересня 2017 року відповідач провів оплату вартості зернової сушарки згідно договору №150617/1 від 15.06.2017 в сумі 1 300 000,00 грн (а.с. 15).

12 жовтня 2018 року у зв`язку з неналежним виконання продавцем договору № 150617/1 від 15.06.2017 селянське (фермерське) господарство "ЮЛІЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" про стягнення 1497744,77 грн., з яких: 1105474,00 грн. - повернення авансової оплати; 178874,78 грн. - проценти за користування коштами; 97842,16 грн. - пеня, 82026,17 грн. - інфляційні втрати; 33527,66 грн. - 3% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору № 150617/1 від 15.06.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Дунаєвецький ливарно-механічний завод» про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Дунаєвецький ливарно-механічний завод» (02660, м. Київ, вулиця ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА, будинок 16, ЛІТЕРА "А", ідентифікаційний код 37880620) на користь Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» (19132, Черкаська обл., Монастирищенський район, село Шабастівка, вулиця МИРУ, будинок 63, ідентифікаційний код 32033461) грошові кошти 1 448 823,69 грн. з яких: 1 105 474,00 грн. - повернення авансової оплати; 178 874,78 грн. - проценти за користування коштами; 48 921,08 грн. - пеня; 82 026,17 грн. - інфляційні втрати; 33 527,66 грн. - 3% річних та судовий збір у розмірі 21 732,38 грн. В задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Дунаєвецький ливарно-механічний завод» до Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» про стягнення грошових коштів відмовлено.

Оцінивши докази у справі, за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на таке.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

За правилами ст. 215, 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Так, в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому у справі про визнання договору недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання його недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто обов`язковою ознакою письмової форми є те, що сторони власноручно вчиняють підпис на відповідному документі при укладенні правочину.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

В позовній заяві позивач стверджує, що він не укладав, не підписував спірний Договір, підписи зроблені в Договорі вчинені іншими особами. Оспорюваний Договір не виконувався, обладнання по ньому товариство не виготовляло та будь - яких узгоджених дій з покупцем по ньому не здійснювались.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечуючи проти позовних вимог стверджував про те, що 15 червня 2017 року Селянське (фермерським) господарство «ЮЛІЯ» та товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча Компанія Дунаєвецький ливарно-механічний завод» уклали Договір №150617/1, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками. Також у відзиві вказано ряд документів, в яких позивач визнавав дійсним спірний Договір:

- Вимога від 23.11.2018 №64;

- Проекти мирових угод, які подавались при розгляді справи № 910/13547/18;

- Письмові пояснення позивача від 13.11.2019, де позивач зазначає спірний Договір № 150617/1 від 15.06.2017 та пише, що він також підписаний між сторонами.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду.

Додана до позовної заяви копія Висновку експерта Київського науково- дослідного інституту судових експертиз, суд не приймає до уваги, оскільки предметом дослідження був акт приймання - передачі обладнання від 07.09.2017, а не оспорюваний Договір.

За оцінкою суду матеріали справи не містять та позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, визначених ЦК України, за яких угоду може бути визнано недійсною, зокрема того, що він не підписував спірний договір, добровільно уклав договір та погодився на його умови; суть порушеного права і охоронюваних законом інтересів у позовній заяві позивач не обґрунтував.

Суд врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 по справі № 916/1813/16, що саме позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання договору недійсним, має довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а не відповідач повинен доводити правомірність договору. Тобто обов`язок доказування обставин, з якими закон пов`язує недійсність договору, покладається на позивача. При цьому, враховувати необхідно саме підстави заявленого позивачем позову.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України при відмові в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складене та підписане 09 червня 2022 року.

Суддя О.В. Чевгуз