ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1950/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Аленіна О.Ю., Діброви Г.І.,

при секретарі судового засідання: Земляк А.В.,

за участю представників:

від Національного банку України - Порало Т.І.,

від Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" - Алюніна О.О.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" - участі не брали,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Хвиля" - Кобелєв О.О.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнесгруп" - Кобелєв О.О.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мечта" - Кобелєв О.О.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-будівельне агенство "Нові технології" - Кобелєв О.О.,

від інших учасник справи - участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Національного банку України

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, прийняту суддею Найфлейшем В.Д., м. Одеса, повний текст складено 13.12.2021,

у справі №916/1950/16

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/1950/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех".

15.11.2021 до суду першої інстанції від одного з кредиторів банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" надійшла заява №15/11-01 від 15.11.2021 (вх.№3-754/21 від 15.11.2021), в якій останнє з урахуванням уточнень №30/11 від 30.11.2021 (вх.№32322/21 від 01.12.2021) просило застосувати у справі №916/1950/16 заходи забезпечення вимог кредиторів у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом відчуження (розпорядження) у будь-який спосіб (зокрема, звернення стягнення) щодо наступних об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех": нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 2А, приміщення 101, загальною площею 2865,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта: 01); нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 2А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м (реєстраційний номер об`єкта: 01); паркінг загальною площею 33553,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с/рада Дальницька, "Золотий Бугаз" масив, 18 (реєстраційний номер об`єкта: 37); 5684/10000 частин приміщення торговельного центру та вбудовано-прибудованих приміщень офісів, що складаються з приміщень підвального поверху - 1-5, приміщень 1-го поверху - 1-13, приміщень ІІ-го поверху - 18-39, приміщень ІІІ-го поверху - 1-31, приміщень IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XI поверхів повністю, загальною площею 8044,0 кв.м та знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 4Д (реєстраційний номер об`єкта: 1); 4316/10000 частин приміщення торговельного центру та вбудовано-прибудованих приміщень офісів, що складаються з приміщень підвального поверху - 6-27, приміщень 1-го поверху - 14-34, приміщень ІІ-го поверху - 1-17, приміщень ІІІ-го поверху - 32-78, загальною площею 6107,8 кв.м та знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 4Д (реєстраційний номер об`єкта: 1); паркінг на 696 машиномісць з магазинами та складами, що складається з приміщень підвального, I, II, III, IV та технічного поверхів, загальною площею 21803,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська (вул. Чижикова), 21 (реєстраційний номер об`єкта: 1); нежитлові приміщення цілісного майнового комплексу, що в цілому складаються з будівлі універмагу літ. "А", диспетчерської літ. "Б", учбового цеху літ. "В", складу літ. "Г", навісу літ. "И", електроцехів літ. "Е, К", загальною площею 12477,8 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 72 (реєстраційний номер об`єкта: 1); складські приміщення цілісного майнового комплексу, що в цілому складаються з складу літ. "А1", складу літ. "Г1", вбиральні літ. "В1", контори літ. "Б1", загальною площею 2020,4 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 10 (реєстраційний номер об`єкта: 1); нежитлові приміщення підвалу, I, II, III поверхів загальною площею 6372,5 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88 (реєстраційний номер об`єкта: 1); нежитлові приміщення I, II, III поверхів загальною площею 2146 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 105/1 (реєстраційний номер об`єкта: 1); нежитлові приміщення торгівельного комплексу I, II, III, IV, V і технічного поверхів загальною площею 23361,7 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25 (реєстраційний номер об`єкта: 1).

В обґрунтування даної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" послалося на те, що Національний банк України, який є забезпеченим кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех", намагається у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки - об`єкти права власності боржника, у зв`язку з чим з метою дотримання встановленого Кодексом України з процедур банкрутства порядку розпорядження майном боржника, недопущення вибуття з власності боржника нерухомого майна поза встановленою процедурою, недопущення порушення прав конкурсних і поточних кредиторів, зокрема, і прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" на отримання задоволення своїх вимог, за твердженням заявника, наявні правові підстави для вжиття запропонованих ним заходів забезпечення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 у справі №916/1950/16 (суддя Найфлейш В.Д.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" (з урахуванням уточнень) про забезпечення вимог кредиторів боржника; заборонено суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом відчуження (розпорядження) у будь-який спосіб (зокрема, звернення стягнення) щодо наступних об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех" ():

-нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 2А, приміщення 101, загальною площею 2865,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта: 01);

-нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 2А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м (реєстраційний номер об`єкта: 01);

-паркінг загальною площею 33553,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с/рада Дальницька, "Золотий Бугаз" масив, 18 (реєстраційний номер об`єкта: 37);

-5684/10000 частин приміщення торговельного центру та вбудовано-прибудованих приміщень офісів, що складаються з приміщень підвального поверху - 1-5, приміщень І поверху - 1-13, приміщень ІІ поверху - 18-39, приміщень ІІІ поверху - 1-31, приміщень IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XI поверхів повністю, загальною площею 8044,0 кв.м та знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 4Д (реєстраційний номер об`єкта: 1);

-4316/10000 частин приміщення торговельного центру та вбудовано-прибудованих приміщень офісів, що складаються з приміщень підвального поверху - 6-27, приміщень І поверху - 14-34, приміщень ІІ поверху - 1-17, приміщень ІІІ поверху - 32-78, загальною площею 6107,8 кв.м та знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 4Д (реєстраційний номер об`єкта: 1);

-паркінг на 696 машиномісць з магазинами та складами, що складається з приміщень підвального, I, II, III, IV та технічного поверхів, загальною площею 21803,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська (вул. Чижикова), 21 (реєстраційний номер об`єкта: 1);

-нежитлові приміщення цілісного майнового комплексу, що в цілому складаються з будівлі універмагу літ. "А", диспетчерської літ. "Б", учбового цеху літ. "В", складу літ. "Г", навісу літ. "И", електроцехів літ. "Е, К", загальною площею 12477,8 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 72 (реєстраційний номер об`єкта: 1);

-складські приміщення цілісного майнового комплексу, що в цілому складаються з складу літ. "А1", складу літ. "Г1", вбиральні літ. "В1", контори літ. "Б1", загальною площею 2020,4 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 10 (реєстраційний номер об`єкта: 1);

-нежитлові приміщення підвалу, I, II, III поверхів, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88, загальною площею 6372,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта: 1);

-нежитлові приміщення I, II, III поверхів, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 105/1, загальною площею 2146 кв.м (реєстраційний номер об`єкта: 1);

-нежитлові приміщення торгівельного комплексу I, II, III, IV, V і технічного поверхів, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25, загальною площею 23361,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта: 1).

Вказана ухвала суду мотивована необхідністю вжиття заходів, направлених на недопущення незаконних дій щодо майна, яке є предметом забезпечення грошових вимог, збереження майнових активів боржника з метою захисту прав та інтересів всіх кредиторів.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Національний банк України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 у справі №916/1950/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" про забезпечення вимог кредиторів у даній справі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що застосовані на підставі оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду заходи забезпечення вимог кредиторів у вигляді заборони державним реєстраторам проводити реєстраційні дії не належить до визначеного статтею 40 Кодексу України з процедур банкрутства переліку спеціальних заходів. Водночас апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що загроза реалізації майна боржника поза межами справи про банкрутство шляхом позасудового звернення стягнення на майно останнього не відповідає дійсним обставинам справи та не доведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" за допомогою відповідних доказів, а ймовірність затвердження плану санації, для якого необхідне буде майно, що перебуває у заставі, носить теоретичний характер, при цьому саме лише посилання на потенційну можливість вчинення відповідних дій не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів. Крім того, за твердженням скаржника, Господарський суд Одеської області при постановленні оскаржуваної ухвали не надав належної оцінки суті поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" заяви, зміст якої фактично зводиться до пред`явлення конкурсним кредитором матеріально-правової вимоги до заставного кредитора, а не боржника, що не відповідає вимогам статті 40 Кодексу України з процедур банкрутства та меті забезпечення вимог кредиторів. Апелянт також зазначає про те, що станом на даний час дія мораторію на задоволення вимог кредиторів припинилась автоматично, оскільки з дня введення процедури розпорядження майном минуло понад 170 календарних днів, а судом першої інстанції протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації, при цьому, з огляду на темпоральний принцип дії закону в часі, не підлягають продовженню строки, які сплили на дату набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до Кодексу України з процедур банкрутства щодо недопущення зловживань у сфері банкрутства на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби COVID-19".

У відзиві на апеляційну скаргу №25/01-03 від 25.01.2022 (вх.№4917/21/Д1 від 26.01.2022) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард", посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просить апеляційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у справі №916/1950/16 - без змін. Зокрема, даний кредитор стверджує про те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується протиправне намагання Національного банку України у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки - об`єкти права власності боржника, що, в свою чергу, зумовлює наявність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проводити реєстраційні дії щодо відповідного майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех".

Інші учасники справи своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Головея В.М. від 10.01.2022 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 31.01.2022 розгляд справи №916/1950/16 призначено на 23.02.2022 о 15:00.

Між тим, у зв`язку зі звільненням суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відставку з 17.02.2022 судове засідання у справі №916/1950/16, призначене на 23.02.2022, не відбулося, про що складено відповідну довідку.

В подальшому за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1950/16.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду для апеляційного розгляду справи №916/1950/16 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Аленіна О.Ю., Діброви Г.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2022 у визначеному складі суддів прийнято справу №916/1950/16 до свого провадження та, з огляду на введення в Україні воєнного стану внаслідок військової агресії Російської Федерації, вирішено про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Національного банку України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у справі №916/1950/16 повідомити додатково.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2022 призначено справу №916/1950/16 до розгляду на 08.06.2022 о 12:00; попереджено учасників справи про те, що явка останніх у судовому засіданні 08.06.2022 обов`язковою не визнається, а також запропоновано їм надати до суду апеляційної інстанції заяви про розгляд справи без їх участі або заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 08.06.2022, проведеному в режимі відеоконференції, представник Національного банку України апеляційну скаргу підтримав; представник Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" просив апеляційну скаргу задовольнити; представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Хвиля", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнесгруп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мечта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-будівельне агенство "Нові технології" висловив заперечення проти її задоволення; представники інших учасників справи не з`явилися, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами оскарження ухвали (т.ІІ а.с.5-11).

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.08.2016, зокрема, порушено провадження у справі №916/1950/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а також введено процедуру розпорядження майном боржника.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 у справі №916/1950/16 затверджено реєстр вимог кредиторів із вказівкою розміру вимог черговості, у тому числі кредиторами визнано Національний банк України, вимоги якого забезпечені майном боржника, та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард", вимоги якого віднесено до першої та четвертої черг.

В подальшому Національний банк України звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех" та Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" з низкою письмових вимог від 10.09.2021 про усунення порушення, в яких зазначив про існування станом на 30.08.2021 заборгованості Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" перед Національним банком України за кредитним договором про рефінансування №29 від 26.11.2009 у загальній сумі ,84 грн та за договором про надання стабілізаційного кредиту №60 від 28.11.2014 у загальній сумі 309850670,07 грн, у зв`язку з чим вимагав виконати порушені зобов`язання за цими договорами у строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання вказаних вимог. Водночас вищенаведені вимоги містять попередження про те, що у разі невиконання вимоги в тридцятиденний строк Національний банк України вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" та на підставі іпотечного договору шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання або продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Як обґрунтовано встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, предмет іпотеки становлять наступні об`єкти нерухомого майна:

-нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 2А, приміщення 101, загальною площею 2865,6 кв.м;

-нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 2А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м;

-паркінг загальною площею 33553,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с/рада Дальницька, "Золотий Бугаз" масив, 18;

-5684/10000 частин приміщення торговельного центру та вбудовано-прибудованих приміщень офісів, що складаються з приміщень підвального поверху - 1-5, приміщень І поверху - 1-13, приміщень ІІ поверху - 18-39, приміщень ІІІ поверху - 1-31, приміщень IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XI поверхів повністю, загальною площею 8044,0 кв.м та знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 4Д;

-4316/10000 частин приміщення торговельного центру та вбудовано-прибудованих приміщень офісів, що складаються з приміщень підвального поверху - 6-27, приміщень І поверху - 14-34, приміщень ІІ поверху - 1-17, приміщень ІІІ поверху - 32-78, загальною площею 6107,8 кв.м та знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, 4Д;

-паркінг на 696 машиномісць з магазинами та складами, що складається з приміщень підвального, I, II, III, IV та технічного поверхів, загальною площею 21803,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська (вул. Чижикова), 21;

-нежитлові приміщення цілісного майнового комплексу, що в цілому складаються з будівлі універмагу літ. "А", диспетчерської літ. "Б", учбового цеху літ. "В", складу літ. "Г", навісу літ. "И", електроцехів літ. "Е, К", загальною площею 12477,8 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 72;

-складські приміщення цілісного майнового комплексу, що в цілому складаються з складу літ. "А1", складу літ. "Г1", вбиральні літ. "В1", контори літ. "Б1", загальною площею 2020,4 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 10;

-нежитлові приміщення підвалу, I, II, III поверхів, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88, загальною площею 6372,5 кв.м;

-нежитлові приміщення I, II, III поверхів, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 105/1, загальною площею 2146 кв.м;

-нежитлові приміщення торгівельного комплексу I, II, III, IV, V і технічного поверхів, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25, загальною площею 23361,7 кв.м.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно вищезазначені об`єкти нерухомого майна належать Товариству з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ РІЕЛТІ ГРУП", найменування якого в подальшому було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех", у той час іпотекодержателем значиться Національний банк України.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення вимог, місцевий господарський суд, врахувавши наявність адресованих боржнику вимог Національного банку України про звернення стягнення на заставне майно, послався на необхідність дотримання встановленого Кодексом України з процедур банкрутства порядку розпорядження майном боржника, недопущення незаконних дій щодо майна, яке є предметом забезпечення грошових вимог, збереження майнових активів боржника, а також захисту прав та інтересів кредиторів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення вимог з огляду на наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення вимог у судовому процесі.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За умовами частини чотирнадцятої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Правові засади забезпечення позову у господарському судочинстві врегульовано Главою 10 Розділу І Господарського процесуального кодексу України, тоді як спеціальним законом про банкрутство (стаття 40 Кодексу України з процедур банкрутства) визначено особливі різновиди забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право застосування таких заходів як за клопотанням розпорядника майна чи кредитора, так і за ініціативою суду.

Згідно з частиною першою статті 40 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

У процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання керівником або органом управління боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження керівника або органу управління боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна. Про припинення повноважень керівника або органу управління боржника та покладання його обов`язків на розпорядника майна господарський суд виносить ухвалу (частина друга статті 40 Кодексу України з процедур банкрутства).

Таким чином, у статті 40 Кодексу України з процедур банкрутства наведено вичерпній перелік спеціальних заходів забезпечення вимог кредиторів (заборона/зобов`язання вчинити або утриматися від вчинення дій, що можуть безпосередньо вплинути конкурсну/ліквідаційну масу боржника; припинення повноважень керівника) та безальтернативно визначено безпосередніх адресатів (суб`єктів) таких заходів забезпечення - боржник та у випадку припинення повноважень за частиною другою цієї статті - керівник/орган управління боржника.

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.11.2021 у справі №922/4359/19.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, в силу статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України право здійснення забезпечення вимог кредиторів у справі про банкрутство та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Системний аналіз зазначених норм Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє зробити висновок про те, що Кодексом, як спеціальним законом, визначено особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так за ініціативою суду. Разом з тим, загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України.

Подібний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173.

За таких обставин, з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в тому числі, на стадії ліквідаційної процедури вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, які передбачені загальними положеннями статті 137 Господарського процесуального кодексу України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду міститься в постанові від 04.11.2021 у справі №922/4359/19.

З урахуванням специфіки провадження у справі про банкрутство безпосередньою метою застосування передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову, як заходів забезпечення вимог кредиторів у такій справі, є збереження майна боржника та у такий спосіб охорона матеріально-правових інтересів кредиторів від можливих недобросовісних дій боржника чи інших осіб стосовно його активів задля попередження потенційних труднощів у досягненні основної мети процедур банкрутства - якнайповнішого задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 09.09.2019 у справі №924/433/19.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.08.2019 у справі №910/4491/19.

В даному випадку має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі №910/773/19.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

При цьому апеляційним господарським судом враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі №914/120/19.

Звертаючись з заявою про вжиття заходів забезпечення вимог у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" послалося на те, що Національний банк України, який є забезпеченим кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех", намагається у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки - об`єкти права власності боржника.

Згідно з частиною першою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство (абзац 2 частини шостої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства).

Отже, з моменту відкриття провадження у справі боржник перебуває в особливому правовому режимі, що змінює існуючий щодо нього комплекс юридичних відносин. Зокрема, системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що стягнення на предмет застави в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства та Законом України "Про іпотеку", не може здійснюватися окремо від провадження у справі про банкрутство, адже встановлення у Кодексі особливого порядку задоволення майнових вимог до боржника не допускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку поза межами провадження про його банкрутство.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, Національний банк України звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех" з низкою письмових вимог від 10.09.2021, які містять попередження про те, що у разі невиконання цих вимог в тридцятиденний строк Національний банк України вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" та на підставі іпотечного договору шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання або продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність заявником за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів факту наявності намірів Національного банку України, який, власне, самостійно про них і повідомив боржника, всупереч встановленої приписами Кодексу України з процедур банкрутства процедури здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Зазначеним, в свою чергу, спростовуються доводи апелянта про недоведеність Товариством з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" існування загрози реалізації майна боржника поза межами справи про банкрутство шляхом позасудового звернення стягнення на майно останнього.

Сам по собі факт відсутності у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що Національний банк України вже звернувся до суб`єкта державної реєстрації із заявою про вчинення реєстраційних дій щодо заставного майна, не спростовує підтверджених належних чином намірів останнього щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, про що ним зазначено у відповідних вимогах про усунення порушень, тим більше, що в апеляційній скарзі не зазначено жодних доводів про неактуальність цих намірів або помилковість зазначення про них у вимогах тощо.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження того, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" та, відповідно, вжиті місцевим господарським судом заходи забезпечення перешкоджають господарській діяльності скаржника, беручи до уваги те, що відчуження належних боржнику об`єктів нерухомого майна, які складають предмет іпотеки, на користь Національного банку України у позасудовому порядку порушить встановлений Кодексом України з процедур банкрутства порядок задоволення забезпечених вимог кредиторів, Південно-західний апеляційний господарський суд, враховуючи необхідність збереження майнових активів боржника, захисту прав та інтересів всіх кредиторів і недопустимість незаконних дій щодо майна, яке є предметом забезпечення грошових вимог, вважає обґрунтованим висновок Господарського суду Одеської області про те, що адекватними та такими, що забезпечують збалансованість інтересів учасників справи і у повному обсязі співвідносяться із заявленими вимогами, є заходи забезпечення у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом відчуження (розпорядження) у будь-який спосіб (зокрема, звернення стягнення) щодо об`єктів нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех", що становлять предмет іпотеки.

Твердження апелянта про те, що застосовані місцевим господарським судом заходи забезпечення вимог кредиторів у вигляді заборони державним реєстраторам проводити реєстраційні дії не належить до визначеного статтею 40 Кодексу України з процедур банкрутства переліку спеціальних заходів, жодним чином не свідчать про наявність правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" заява №15/11-01 від 15.11.2021 (вх.№3-754/21 від 15.11.2021) містить також посилання на статті 136, 137 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, як зазначалося вище, з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, які передбачені загальними положеннями статті 137 Господарського процесуального кодексу України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку.

Посилання Національного банку України на те, що Господарський суд Одеської області при постановленні оскаржуваної ухвали не надав належної оцінки суті поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" заяви про вжиття заходів забезпечення вимог, яка, на думку скаржника, фактично зводиться до пред`явлення конкурсним кредитором матеріально-правової вимоги до заставного кредитора, є безпідставними та спростовуються самим змістом цієї заяви, що фактично передбачає вжиття відповідних заходів забезпечення виключно щодо об`єктів нерухомого майна, належних на праві власності саме боржнику, а не апелянту.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на теперішній час рішення про відкриття ліквідаційної процедури судом не прийнято, а кредиторські вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард" у сумі 144624281 грн можуть бути задоволені в процедурі санації за рахунок господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех" при наявності у нього зазначеного майна, у разі прийняття судом відповідного рішення.

Разом з тим, доводи скаржника про припинення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у даній справі є обґрунтованими, адже, з урахуванням приписів частини восьмої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства щодо автоматичного припинення мораторію для забезпечених кредиторів після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном у разі відсутності протягом цього часу постанови про визнання боржника банкрутом або ухвали про введення процедури санації, дія мораторію у справі №916/1950/16 закінчилася у квітні 2020 року, тобто ще до набрання законної сили Законом України "Про внесення зміни до Кодексу України з процедур банкрутства щодо недопущення зловживань у сфері банкрутства на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби COVID-19", на підставі якого, зокрема, було продовжено строк дії мораторію на задоволення вимог кредиторів на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби. За таких обставин, беручи до уваги темпоральний принцип дії закону у часі, строк дії мораторію у справі №916/1950/16 сплив та не був продовжений на період дії карантину.

Проте, помилковий висновок суду першої інстанції щодо продовження дії мораторію у даній справі жодним чином не зумовлює наявність правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки, навпаки, припинення мораторію, беручи до уваги підтверджений належними доказами намір Національного банку України звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, лише підтверджує реальну можливість останнього вчинити вказані дії та, відповідно, свідчить про необхідність застосування заходів забезпечення вимог кредиторів, спрямованих на недопущення незаконних дій щодо майна, яке є предметом забезпечення грошових вимог, та збереження майнових активів боржника.

Таким чином, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення вимог, мету цих заходів, а також зв`язок останніх з вимогами кредиторів, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з законним та обґрунтованим висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення відповідної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова група "Форвард".

З огляду на викладене та враховуючи те, що твердження апелянта щодо порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 07.12.2021 у справі №916/1950/16 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 136, 137, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 у справі №916/1950/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.06.2022.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Г.І. Діброва