Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 Справа № 910/16968/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Сабалдаш О. В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентком сервіс"

2) Приватного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод"

про визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Абовян К. С.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Державне підприємство "Дослідне господарство "Городецьке" інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України (далі - ДП "ДГ "Городецьке", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентком сервіс" (далі - ТОВ "Рентком сервіс", відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод" (далі - ПрАТ "ХКЗ", відповідач-2) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № 19/02 від 19.02.2020.

У обґрунтування своїх вимог ДП "ДГ "Городецьке" вказує, що договір відступлення права вимоги № 19/02 від 19.02.2020, за яким позивач виступає боржником, містить ознаки фіктивності, оскільки він підписаний сторонами (відповідачами) без намірів створення правових наслідків, а з метою уникнення ТОВ "Рентком сервіс" виконання зобов`язань перед податковими органами. Про вказане також свідчать ті обставини, що договір не містить обумовленого строку розрахунку за відступлену вимогу, а отримані за договором кошти від боржника новий кредитор буде зобов`язаний сплатити первісному кредитору за відступлене право. Отже, вказаний договір укладений за відсутності економічної доцільності.

У позові, посилаючись на ст. 234 ЦК України, ДП "ДГ "Городецьке" просить суд визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 19/02 від 19.02.2020, що був укладений ТОВ "Рентком сервіс" та ПрАТ "ХКЗ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач-2 (ПрАТ "ХКЗ") у визначений законом строк надав суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечив, зазначив, що спірний договір є реальним, а не фіктивним, при цьому позивачем не надано доказів наявності умислу у сторін на укладення фіктивного договору, що є обов`язковою умовою для визнання такого договору недійсним. Також вказав, що під час відступлення права вимоги сторони виконали положення ст. 516, 517 ЦК України, зокрема, первісний кредитор передав новому кредитору оригінали договорів, за якими були відступлені зобов`язання та вимоги, повідомив позивача у визначений договором строк про відступлення права вимоги, будь-яких заперечень щодо відступлених прав вимоги від боржника (позивача) не надходило.

Відповідач-1 (ТОВ "Рентком сервіс"), належним чином повідомлений про розгляд справи, із порушенням процесуального строку, визначеного законом, подав до суду відзив на позов (під час розгляду справи по суті), у якому проти позовних вимог заперечив. Вказаний відзив суд залишив без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 207 ГПК України, за змістом яких право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, клопотання, документи, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, суд залишає без розгляду у зв`язку із пропуском процесуального строку для їх подання.

У судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, представники позивача та відповідача-1 не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача-2 проти позову заперечив, з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення представника відповідача-2 та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що між ДП "ДГ "Городецьке" (покупець) та ТОВ "Рентком сервіс" (постачальник) були укладені угоди про поставку № 01/04/2019 від 01.04.2019 та № 02/04/2019 від 02.04.2019, за умовами яких постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Також установлено, що 19.02.2020 між ТОВ "Рентком сервіс" (первісний кредитор) та ПрАТ "ХКЗ" (новий кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги № 19/02 (далі - договір відступлення, спірний договір), згідно з яким первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги грошових зобов`язань, що належать первісному кредитору на момент укладення цього договору за зобов`язаннями ДП "ДГ "Городецьке", та стає новим кредитором у зобов`язаннях з усім обсягом прав, що належить первісному кредитору на дату відступлення, а саме - за договором поставки № 01/04/2019 від 01.04.2019 на суму 1 315 662,40 грн. та договором поставки № 02/04/2019 від 02.04.2019 на суму 697 899,58 грн. (п. 1.1). Загальний розмір грошових зобов`язань боржника, який підлягає оплаті та відступається становить 2 013 561,98 грн. (п. 1.2 договору відступлення).

До нового кредитора переходить право вимоги грошових зобов`язань належне первісному кредитору до боржника в обсязі та на умовах, визначених у п. 1.1 та п. 1.2 договору, що існують на момент укладання цього договору (п. 1.3 договору відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.4 договору відступлення право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами і засвідчення печатками сторін та передачі усіх належних документів, що засвідчують право вимоги первісного кредитора.

Вартість відступлення права вимоги складає 2 013 561,98 грн. (п. 2.1 договору відступлення). Новий кредитор сплачує вартість відступлення права вимоги, зазначеної у п. 2.1 договору, протягом 11 календарних місяців з моменту виконання боржником зобов`язань, зазначених у п. 1.1 договору, та у розмірі виконаних зобов`язань шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора (п. 2.2 договору).

У момент підписання цього договору первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає наступні документи, що посвідчують право вимоги первісного кредитора до боржника: оригінали договорів, оригінали платіжних доручень, видаткових накладних, акти прийому-передачі до договорів поставки, оригінал акту звірки взаємних розрахунків між боржником та первісним кредитором дійсний станом на дату підписання даного договору, картки з рахунків з бухгалтерського обліку первісного кредитора щодо взаємовідносин з боржником (п. 3.1 договору відступлення).

Згідно з п. 4.1, 4.2 договору відступлення первісний кредитор зобов`язується письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги протягом 1 тижня з моменту переходу права вимоги до нового кредитора. Новий кредитор зобов`язується здійснити оплату у строк та в обсязі, передбачених договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 9.1).

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що 24.02.2020, на виконання вказаного договору, первісний кредитор (ТОВ "Рентком сервіс") відповідно до акту прийому-передачі документів до договору відступлення права вимоги передав, а новий кредитор (ПрАТ "ХКЗ") прийняв оригінал договору поставки № 01/04/2019 від 01.04.2019 з додатками (специфікацією від 01.04.2019, актом приймання-передачі товару від 06.04.2019 року) та оригінал договору поставки № 02/04/2019 від 02.04.2019 з додатками (специфікацією № 1 від 02.04.2019, актом приймання-передачі від 03.04.2019, видатковою накладною № 6 від 03.04.2019, коригування вартісних показників № 5 від 16.04.2019, актами здачі-прийняття робіт № № 10, 19 від 07.04.2019 та від 30.04.2019).

Також 24.02.2020 ТОВ "Рентком сервіс" направило боржнику повідомлення про відступлення права вимоги за договором № 19/02 від 19.02.2020 на користь ПрАТ "ХКЗ".

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що вказане повідомлення він отримав лише 05.10.2021 та з нього дізнався про укладення спірного договору, який він вважає фіктивним, оскільки той не направлений на створення реальних наслідків, а має на меті уникнення ТОВ "Рентком сервіс" виконання зобов`язань перед органами Державної податкової служби.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У силу приписів статті 215 ЦК України недодержання особою при вчиненні правочину наведених вимог є правовою підставою для визнання його недійсним у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у спорах про визнання угод недійсними обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 76 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Саме на позивача покладений обов`язок доведення суду відсутності в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки (позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 916/2918/17).

Отже, у даній справі позивач має довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № 19/02 від 19.02.2020. Перевіряючи його доводи, господарський суд виходив з наступного.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначені статтею 512 ЦК України, в силу якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 517 ЦК України).

Тобто, відступлення права вимоги (цесія) за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Договір відступлення права вимоги може бути як оплатним, так і безоплатним.

Дослідивши зміст договору відступлення, що оскаржується, суд приходить до висновку, що він був укладений у відповідності до норм чинного законодавства та згідно з волевиявленням сторін.

Так, судом встановлено, що при укладенні спірного договору сторони належним чином досягли згоди з усіх істотних умов для відступлення права вимоги, відобразивши їх у тексті договору, у тому числі щодо предмету зобов`язання, яке відступається; вартості відступлених прав вимоги; передачі документів, що підтверджують право вимоги; щодо порядку розрахунків та повідомлення боржника про відступлення; взаємних прав та обов`язків сторін, тощо. Також судом враховано, що положеннями цивільного закону, що регулюють відносини заміни кредитора у зобов`язанні, не передбачено обов`язкової умови щодо отримання первісним кредитором економічних благ (прибутку) у зв`язку із відступленням права вимоги за договором.

Отже, зі змісту спірного договору формально не вбачається, що він має ознаки фіктивності.

У той же час, згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Тобто, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним. Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину.

Разом з тим, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Наявність умислу у сторін угоди означає, що вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди, що укладалася, та сторони прагнули або свідомо допускали ненастання правових наслідків, обумовлених договором.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Таким чином, для визнання зобов`язання таким, що вчинено фіктивно, закон вимагає наявність наступних умов:

- вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору;

- такий умисел повинен виникнути у сторін до моменту укладення договору;

- метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором.

Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає підстав стверджувати, що зобов`язання вчинялося фіктивно (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 909/330/16, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/3938/18).

У даному випадку судом встановлено, що на виконання спірного договору сторони склали акт приймання-передачі документів від 24.02.2020, підписаний представниками ТОВ "Рентком сервіс" та ПрАТ "ХКЗ", який також був скріплений їх печатками. З указаного акту вбачається, що ПрАТ "ХКЗ" (новий кредитор) отримало від первісного кредитора (ТОВ "Рентком сервіс") документи, що засвідчують право вимоги первісного кредитора до боржника (оригінали договорів поставки № 01/04/2019 від 01.04.2019 та № 02/04/2019 від 02.04.2019, акти приймання-передачі товару від 06.04.2019, від 03.04.2019, видаткову накладну № 6 від 03.04.2019, коригування вартісних показників № 5 від 16.04.2019, акти здачі прийняття-робіт № 10 від 07.04.2019 та № 19 від 30.04.2019, копію повідомлення для ДП "ДГ "Городецьке" від 24.02.2020).

При цьому відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.4, 3.1 договору відступлення право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами договору та передачі усіх належних документів, що засвідчують право вимоги первісного кредитора.

Також встановлено, що 24.02.2020 (тобто у визначений договором строк) ТОВ "Рентком сервіс" листом повідомило боржника (ДП "ДГ "Городецьке") про укладення вищевказаного договору відступлення та зміну кредитора у зобов`язаннях за договорами поставки № 01/04/2019 від 01.04.2019 та № 02/04/2019 від 02.04.2019.

Крім того, суд враховує, що у пункті п. 2.1 договору сторони погодили вартість відступлення права вимоги - 2 013 561,98 грн., яку новий кредитор сплачує первісному кредитору протягом 11 календарних місяців з моменту виконання боржником зобов`язань (строк оплати на час розгляду справи ще не настав).

За таких обставин сторони, дотримуючись принципу свободи договору, належним чином досягли згоди з істотної умови договору щодо вартості відступленої права вимоги у сумі 2 013 561,98 грн. та строків розрахунку за відступлену вимогу - протягом 11 календарних місяців з моменту виконання боржником зобов`язань.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладення договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству.

Отже, судом встановлено, що у спірних правовідносинах сторони уклали договір відступлення права вимоги з урахуванням вимог чинного законодавства, вчинили дії, направлені на реальне виконання цього договору відступлення, при цьому вчинили їх у чіткій відповідності до вимог ст. 516, 517 ЦК України щодо заміни кредитора у зобов`язаннях. Зазначені обставини спростовують доводи позивача про наявність умислу сторін правочину на його укладення без наміру створення правових наслідків. Будь-яких доказів умислу відповідачів на укладення фіктивного правочину позивачем не надано.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що договір відступлення права вимоги був укладений з метою уникнення виконання зобов`язань первісним кредитором перед органами Державної податкової служби, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76-79 ГПК України. При цьому наданий позивачем витяг з Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень стосовно ТОВ "Рентком сервіс" щодо виконавчих проваджень № 65609393, № 66665472, у яких стягувачем є податковий орган, не свідчить про ухилення відповідача від виконання податкових зобов`язань за спірним договором відступлення, а тим більше, не свідчить про мету укладення цього договору.

Стосовно ще одних доводів позивача про невчасне направлення первісним кредитором повідомлення про відступлення права вимоги ДП "ДГ "Городецьке" (у жовтні 2021), що на його думку також свідчить про приховування відповідачами дійсних намірів правочину, то суд їх до уваги не приймає, оскільки, по-перше, судом вже встановлено, що таке повідомлення було направлено боржнику у визначений договором строк - 24.02.2020, а по-друге, неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не має наслідком визнання недійсності правочину про заміну кредитора, хоча тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема, визначених ч. 2 ст. 516 ЦК України (виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові) та ч. 2 ст. 518 ЦК України (висування проти вимоги нового кредитора заперечень, які він мав проти первісного кредитора). Указана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29.05.2018 у справі 910/14716/17.

Враховуючи викладене, суд встановив, що позивачем не доведено наявність всіх обов`язкових елементів визнання угоди фіктивною, а саме - наявність умислу всіх сторін договору відступлення на вчинення фіктивного правочину, договір відступлення права вимоги має реальні правові наслідки, підтверджує наявну у ДП "ДГ "Городецьке" заборгованість у розмірі 2 013 561,98 грн. та передачу права вимоги на таку заборгованість новому кредитору, а отже, зазначений договір не може бути визнаний недійсним.

На підставі викладеного та з урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що у позові ДП "ДГ "Городецьке" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № 19/02 від 19.02.2020 необхідно відмовити.

Згідно зі ст. 129 ГПК України у разі відмови у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентком сервіс" та Приватного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод" про визнання недійсним договору.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 31 травня 2022 року.

Повний текст рішення складений 10 червня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.