ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Справа № 906/858/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Закшевський О.С.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області

на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 14.02.22р. суддею Шніт А.В. о 15:04 год. у м.Житомирі, повний текст складено 12.04.22р.

у справі № 906/858/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Закшевського Олексія Станіславовича

до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області

про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною (незаконною) та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.02.2022р. у справі №906/858/21 позов Фізичної особи-підприємця Закшевського Олексія Станіславовича до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною (незаконною) та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо неприйняття рішення у передбачений законодавством спосіб та строк з розгляду заяв Фізичної особи - підприємця Закшевського Олексія Станіславовича від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, стосовно нежитлового приміщення за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2.

Зобов`язано Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області винести на розгляд чергової сесії поточного скликання, включити до порядку денного пленарного засідання та розглянути заяви Фізичної особи-підприємця Закшевського Олексія Станіславовича від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, стосовно нежитлового приміщення за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2.

Стягнуто з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на користь Фізичної особи - підприємця Закшевського Олексія Станіславовича 2270,00грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Також, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- звертає увагу суду на те, що заяви позивача від 22.04.2021р. та від 23.11.2020р., стосовно яких суд першої інстанції дійшов до висновку про бездіяльність відповідача та зобов`язав останнього винести їх на розгляд, не є заявами від покупця, як суб`єкта приватизації, визначеного ст.6 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна". Дані заяви по своїй суті є зверненнями позивача, у яких міститься клопотання про повторний розгляд органом місцевого самоврядування заяви позивача про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, яка була подана позивачем 27.04.2020р.;

- вказує на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст.ст.6, 11 та 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", в частині задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області стосовно розгляду в порядку передбаченому даним законом заяви позивача від 22.04.2021р. та від 23.11.2020р.;

- покликається на те, що судом першої інстанції не була надана оцінка доводів, викладених відповідачем у запереченні на відзив на позовну заяву, стосовно того, що абз.4 п.2 Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені;

- зазначає, що договір оренди №105 від 29.04.2014р. з урахуванням положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" припинив свою дію закінченням строку, на який його було укладено, а саме до 23.04.2020р.. В порядку ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" із заявою про продовження терміну дії договору оренди №105 від 29.04.2014р. позивач не звертався. Відтак на момент звернення до Новогуйвинської селищної ради 27.04.2020р. із заявою про включення орендованого об`єкта до переліку, що підлягають приватизації та участь у приватизації №3-344/040 від 27.04.2020р., позивач не був орендарем, оскільки договір №105 від 29.04.2014р. з урахування положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" припинив свою дію 23.04.2020р.;

- вказує, що судом першої інстанції не було застосовано норму Закону "Про оренду державного та комунального майна", яка підлягала застосуванні, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, до встановлених обставин у справі;

- вважає, що суд першої інстанції також неправильно дійшов до висновку стосовно того, що позивач є покупцем згідно ст.6 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" та був наділений відповідним правом ініціативи приватизації комунального майна, передбаченого ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна";

- вказує на те, що висновок суду першої інстанції стосовно повноважень відповідача, як органу місцевого самоврядування, під час розгляду заяв позивача, а саме прийняття рішення про задоволення або надання мотивованої, нормативно обґрунтованої відмови у їх задоволенні, не відповідає повноваженням, передбаченим для органів, уповноважених управляти комунальним майном, визначених у положеннях Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна";

- зазначає, що суд першої інстанції також неправильно дійшов до висновку стосовно того, що Позивач є покупцем згідно ст.6 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" та був наділений відповідним правом ініціативи приватизації комунального майна, передбаченого ст.11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна". Також вважає, що висновок суду першої інстанції стосовно повноважень відповідача, як органу місцевого самоврядування, під час розгляду заяв позивача, а саме: прийняття рішення про задоволення або надання мотивованої, нормативно обґрунтованої відмови у їх задоволенні, не відповідає повноваженням, передбаченим для органів, уповноважених управляти комунальним майном, визначених у положеннях Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна";

- обґрунтовує те, що Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області, як відповідач у даній справі, тобто юридична особа публічного права та орган приватизації комунального майна, не уповноважена на винесення питань на розгляд чергової сесії і включення їх до порядку денного пленарного засідання, оскільки зазначені повноваження задекларовані за суб`єктами, визначеними у п.8 ч.4 ст.42, ч. 13 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.7 Регламенту Новогуйвинської селищної ради сьомого скликання, що призводить до незастосуванню тих норм матеріального права, які підлягають до застосуванню при розгляді даної справи для задоволення відповідної позовної вимоги.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/858/21/2520/22 від 11.05.2022р. матеріали справи №906/858/21 витребувано з Господарського суду Житомирської області.

30.05.2022р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/858/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2022р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 14.02.2022р. у справі №906/858/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 14.02.2022р. у справі №906/858/21 та призначено справу №906/858/21 до розгляду на 14.06.2022р. об 15:00год., тощо.

14.06.2022р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання від 08.06.2022р., в якому просить зобов`язати відповідача надати позивачу копію апеляційної скарги, а також поновити (продовжити) встановленого судом позивачу строку для подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач у справі наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання 14.06.2022р. не з`явився, своїх повноважних представників не направив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю відповідача у справі.

В судовому засіданні 14.06.2022р. за клопотанням позивача оголошувалась перерва для надання можливості ознайомитись з апеляційною для надання відповідних пояснень стосовно її вимог.

Також, позивач в судовому засіданні 14.06.2022р. заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення Господарського суду Житомирської області від 14.02.2022р. у справі №906/858/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

З огляду на ознайомлення позивача зі змістом апеляційної скарги, надання ним відповідних обґрунтувань на спростування викладених у ній обставин, та відповідно, як зазначає позивач не брати до уваги раніше подане ним клопотання про продовження встановленого судом строку для подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів в судовому засіданні ухвалила не приймати до розгляду клопотання позивача від 08.06.2022р..

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 27.04.2020р. Фізичною особою - підприємцем Закшевським Олексієм Станіславовичем до Новогуйвинської селищної ради за вх.№3-344/040 подано заяву від 27.04.2020р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації (а.с.11-12, т.1).

Позивачем у матеріали справи долучено Результат поіменного голосування депутатів 55 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради від 19.06.2020р. з питання №9 "Про затвердження Переліку об`єктів права комунальної власності Новогуйвинської селищної ради, що підлягають приватизації у 2020 році", з якого вбачається, що рішення з даного питання не прийнято (а.с.14, т.1).

При цьому, 19.06.2020р. депутатами 55 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради прийнято позитивне рішення щодо пропозиції Гончаренко З.Г. про зняття з розгляду питання, зокрема, про приватизацію нежитлового приміщення, реєстраційний номер 38890043, розташованого в смт.Гуйва, по вул.Бердичівській, буд.2, шляхом викупу, про що свідчить Результат поіменного голосування депутатів 55 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради від 19.06.2020р. з відповідного питання (а.с.14, т.1 на звороті).

23.10.2020р. Закшевським О.С. як депутатом Новогуйвинської селищної ради на адресу відповідача направлено депутатський запит від 15.10.2020р. про вжиття заходів щодо припинення порушень законності (а.с.23, т.1). У даному запиті зазначено, що до порядку денного 58-ї сесії сьомого скликання Новогуйвинської селищної ради підлягає внесенню, зокрема:

- повторний розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Закшевського Олексія Станіславовича від 27.04.2020р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, поданої 27.04.2020р. відповідачеві за вх.№3-344/040;

- про включення до переліку об`єктів права комунальної власності, що підлягають приватизації, нежитлового приміщення №26 загальною площею 69,7м.кв., за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2;

- про затвердження Переліку об`єктів права комунальної власності Новогуйвинської селищної ради, що підлягають приватизації у 2020 році;

- про приватизацію шляхом викупу нежитлового приміщення №26 загальною площею 69,7м.кв., за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2.

23.10.2020р. депутатами 59 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради рішення з питання щодо депутатського запиту про повторний розгляд, зокрема, заяви Закшевського О.С. не прийнято, про що свідчить Результат поіменного голосування депутатів 59 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради від 23.10.2020р. з даного питання (а.с.40, т.1).

27.11.2020р. відповідачем отримано від позивача заяву від 23.11.2020р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації (а.с.41-42, т.1), що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.42, т.1 на звороті).

Однак, відповідачем не надано доказів розгляду ним вказаної вище заяви позивача у встановлені законодавством строки та спосіб, і такі в матеріалах справи відсутні.

22.04.2021р. позивачем до Новогуйвинської селищної ради за вх.№3-351/02-08 вчергове подано заяву від 22.04.2021р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації (а.с.43, т.1).

Так, розглянувши вказану вище заяву позивача Новогуйвинська селищна рада листом №02-08/3-351 від 11.08.2021р. повідомила заявника про необхідність надання останнім, для прийняття відповідного рішення, додатково - засвідчених копій довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 року (форма КБ-3), акта приймання виконання будівельних робіт за грудень 2019 року (форма КБ-2в), платіжних документів на підтвердження проведення ремонтних робіт за власні кошти орендаря, а також рецензії на звіт №412/04.20 про визначення вартості невід`ємних поліпшень (а.с.109, т.2).

Листом №02-08/3-763 від 29.10.2021р. відповідачем позивачу на його заяву від 05.10.2021р. направлено запитувані документи згідно переліку, а також оригінали додатків до депутатського запиту від 15.10.2020р. (вх.№3-928/2-10), а саме: Висновок експерта "Про здійснення та склад невід`ємних поліпшень за результатами проведення будівельно-технічних експертних досліджень" №408/03.20 від 30.03.2020р. та Звіт №412/04.20 від 30.04.2020р. "Про визначення вартості невід`ємних поліпшень в нежитлових приміщеннях №26" (а.с.110, т.2).

Надалі, вказані Висновок експерта "Про здійснення та склад невід`ємних поліпшень за результатами проведення будівельно-технічних експертних досліджень" №408/03.20 від 30.03.2020р. і Звіт №412/04.20 від 30.04.2020р. "Про визначення вартості невід`ємних поліпшень в нежитлових приміщеннях №26", а також Рецензія на Звіт №412/04.20 від 03.11.2021р. подані позивачем до Новогуйвинської селищної ради згідно заяви від 01.12.2021р. (а.с.157, т.2), які отримані відповідачем 02.12.2021р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.158, т.2, на звороті).

Однак, заява позивача від 22.04.2021р. відповідачем не розглянута у встановлені строки та спосіб, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

За вказаних обставин, Фізична особа - підприємець Закшевський Олексій Станіславович звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовом до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною (незаконною) та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Фізична особа - підприємець Закшевський Олексій Станіславович посилається на бездіяльність відповідача в частині неприйняття рішень за відповідними заявами Фізичної особи - підприємця Закшевського Олексія Станіславовича щодо приватизації шляхом викупу об`єкта права комунальної власності - нежитлового приміщення за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2.

В якості правових підстав позову позивач посилається на Конституцію України та норми Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про звернення громадян", "Про приватизацію державного та комунального майна".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.08.2021р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.09.2021р. постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.12.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу №906/858/21 до судового розгляду по суті; призначити судове засідання.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.02.2022р. у справі №906/858/21 позов задоволено частково.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Водночас, ст.9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997р..

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004р., верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Водночас, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2014р. між Новогуйвинською селищною радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Закшевським Олексієм Станіславовичем (орендар) укладено договір №105 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що перебуває у спільній власності територіальної громади селищ Новогуйвинської селищної ради (далі - Договір оренди) (а.с.72-75, т.2).

Згідно п.1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, вбудоване нежитлове приміщення, надалі - майно, площею 69,7кв.м., розміщене за адресою: смт.Гуйва, вул.Бердичівська, буд.2, на першому поверсі житлового будинку №2, що знаходиться на балансі Новогуйвинської селищної ради. Майно передається в оренду з метою розміщення крамниці-складу.

Відповідно до п.10.1 договору оренди останній укладено строком на три роки, та діє з 29.04.2014р. до 28.04.2017р. включно.

У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.10.5 договору оренди).

Згідно додаткової угоди №107 від 23.12.2014р. про зміну терміну дії до договору оренди №105 від 29.04.2014р., яка є невід`ємною частиною останнього, відповідно до змісту якої договір оренди №105 від 29.04.2014р. укладено строком на 2 роки і 360 днів, що діє з 29.04.2014р. до 23.04.2017р. включно (а.с.83, т.2).

Судом встановлено, що сторонами договору оренди №105 від 29.04.2014р. жодних заяв про припинення цього договору після закінчення строку його чинності не подавалося, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Отже, мала місце пролонгація даного договору, тому, станом на день подання позивачем до Новогуйвинської селищної ради заяв про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. ФОП Закшевський О.С. мав статус орендаря спірного нерухомого майна.

У відповідності до п.22 ч.1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.

Викупом вважається спосіб продажу об`єкта приватизації одному покупцю (п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.3 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами. Приватизація (відчуження) майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону.

До об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України (ч.1 ст.4 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").

Суб`єктами приватизації є державні органи приватизації; місцеві ради, органи приватизації територіальних громад; покупці (ст.6 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").

Органи приватизації - Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, органи приватизації територіальних громад (п.20 ч.1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").

Порядок та умови приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду, визначений ст.18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна".

За приписами ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті. Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов:

- орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна;

- орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;

- невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди;

- здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності;

- орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати;

- договір оренди є чинним на момент приватизації.

Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування.

Порядок приватизації державного і комунального майна передбачений ч.1 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна".

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, ухвалюється місцевою радою. Включення нових об`єктів до цього переліку здійснюється шляхом ухвалення окремого рішення щодо кожного об`єкта комунальної власності.

Так, ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці (ч.1 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").

Заяви про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації, подаються покупцями до органів приватизації територіальних громад і розглядаються ними в порядку, встановленому відповідними місцевими радами (абз.1 ч.7 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").

За змістом ч.5 ст.7 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" якою передбачено, що повноваження органів місцевого самоврядування у сфері приватизації визначаються законами України і правовими актами органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Згідно п.30 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

У відповідності до ч.ч.1, 5 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Аналогічне положення міститься і в пункті 6 статті 6 Регламенту Новогуйвинської селищної ради сьомого скликання.

Також, у п.10 ст.6 даного Регламенту передбачено, зокрема, що позачергова сесія скликається за пропозиціями селищного голови ради або третини депутатів від загального складу селищної ради.

У відповідності до ч.1, 2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З огляду на викладене вище, слід дійти висновку, що результатом розгляду заяв позивача від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, мало бути рішення відповідача, що, у свою чергу, належить до виключної компетенції його як органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, ухвалюється місцевою радою. Включення нових об`єктів до цього переліку здійснюється шляхом ухвалення окремого рішення щодо кожного об`єкта комунальної власності.

Таким чином, відповідач за результатами розгляду заяв позивача від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, стосовно нежитлового приміщення за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2, зобов`язаний був прийняти рішення про їх задоволення або про мотивовану, нормативно обґрунтовану відмову в їх задоволенні.

Однак, як свідчать матеріали справи, Новогуйвинською селищною радою, в порушення зазначених вище норм чинного законодавства, жодного конкретного рішення по суті з розгляду згаданих заяв позивача прийнято не було.

Відповідно до Рекомендації №R(80)2 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

З огляду на викладене, з метою ефективного захисту прав позивача, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суд першої інстанції про необхідність зобов`язати відповідача винести на розгляд чергової сесії поточного скликання, включити до порядку денного пленарного засідання та розглянути заяви Фізичної особи-підприємця Закшевського Олексія Станіславовича від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, стосовно нежитлового приміщення за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2, а тому, позов у цій частині обґрунтовано підлягає задоволенню.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в позові в частині вимог щодо зобов`язання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області прийняти рішення, яким затвердити "Перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу", до якого включити орендоване позивачем нежитлове приміщення з реєстраційним номером 38890043, оскільки суд не може фактично перебрати на себе функції і повноваження, які належать відповідачу як органу місцевого самоврядування, з розгляду заяв позивача від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. по суті.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача розглянути заяви позивача від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. саме протягом 30 днів, з огляду на наступне.

Зокрема, як встановлено судом, спірне нерухоме майно є об`єктом права комунальної власності, що не заперечується сторонами у справі.

Термін 30 днів передбачений ч.8 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" для розгляду заяв та прийняття відповідних рішень державними органами приватизації щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, а не об`єктів комунальної власності.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає вірним висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо неприйняття рішення у передбачений законодавством спосіб та строк з розгляду заяви Фізичної особи-підприємця Закшевського Олексія Станіславовича від 15.10.2020р., з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, 23.10.2020р. за вх.№3-928/210 відповідачем отримано депутатський запит Закшевського О.С. як депутата Новогуйвинської селищної ради від 15.10.2020р. про вжиття заходів щодо припинення порушень законності (а.с.23, т.1). У даному запиті зазначено, що до порядку денного 58-ї сесії сьомого скликання Новогуйвинської селищної ради підлягає внесенню, зокрема:

- повторний розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Закшевського Олексія Станіславовича від 27.04.2020р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, поданої 27.04.2020р. відповідачеві за вх.№3-344/040;

- про включення до переліку об`єктів права комунальної власності, що підлягають приватизації, нежитлового приміщення №26 загальною площею 69,7м.кв., за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2;

- про затвердження Переліку об`єктів права комунальної власності Новогуйвинської селищної ради, що підлягають приватизації у 2020 році;

- про приватизацію шляхом викупу нежитлового приміщення №26 загальною площею 69,7м.кв., за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2.

23.10.2020р. депутатами 59 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради рішення з питання щодо депутатського запиту про повторний розгляд, зокрема, заяви Закшевського О.С. не прийнято, про що свідчить Результат поіменного голосування депутатів 59 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради від 23.10.2020 з даного питання (а.с.40, т.1).

Згідно ч.1 ст.21 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", депутатський запит - це підтримана радою вимога депутата місцевої ради до посадових осіб ради і її органів, сільського, селищного, міського голови, керівників підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, які розташовані або зареєстровані на відповідній території, а депутата міської (міста обласного значення), районної, обласної ради - також до голови місцевої державної адміністрації, його заступників, керівників відділів і управлінь з питань, які віднесені до відання ради.

Однак, заяви про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації, подаються покупцями до органів приватизації територіальних громад і розглядаються ними в порядку, встановленому відповідними місцевими радами (абз.1 ч.7 ст.11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").

Отже, депутатський запит за своєю організаційно-правовою природою є формою звернення депутата як представника інтересів територіальної громади, а заява про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації - виявом волі потенційного покупця об`єкта нерухомого майна комунальної власності в процесі приватизації.

З огляду на викладене, депутатський запит Закшевського О.С. як депутата Новогуйвинської селищної ради від 15.10.2020р. про вжиття заходів щодо припинення порушень законності не є заявою про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, відтак - на відносини з його розгляду не поширюються норми чинного законодавства щодо розгляду зазначених заяв.

За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області в частині неприйняття рішення у передбачений законодавством спосіб та строк з розгляду заяв Фізичної особи - підприємця Закшевського Олексія Станіславовича від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, стосовно нежитлового приміщення за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2, та зобов`язання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області винести на розгляд чергової сесії поточного скликання, включити до порядку денного пленарного засідання та розглянути заяви Фізичної особи-підприємця Закшевського Олексія Станіславовича від 27.04.2020р., від 23.11.2020р. і від 22.04.2021р. про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, стосовно нежитлового приміщення за реєстраційним номером 38890043, розташованого в смт.Гуйва Житомирського району Житомирської області по вул.Бердичівській, буд.2, підлягають задоволенню, а у задоволенні решти позовних вимог слід йому відмовити.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача №02-04/183-6 від 29.11.2021р. про закриття провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України (а.с.106-108, т.2), з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Предметом спору в даній справі є вимога про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною (незаконною) та зобов`язання вчинити певні дії.

Так, відповідач в обґрунтування поданого клопотання №02-04/183-6 від 29.11.2021р. про закриття провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, посилається на повернення позивачу його заяви від 05.10.2021р. листом №02-08/3-763 від 29.10.2021р. запитувані документи згідно переліку, а також оригінали додатків до депутатського запиту від 15.10.2020р. (вх.№3-928/2-10), а саме: Висновок експерта "Про здійснення та склад невід`ємних поліпшень за результатами проведення будівельно-технічних експертних досліджень" №408/03.20 від 30.03.2020р. та Звіт №412/04.20 від 30.04.2020р. "Про визначення вартості невід`ємних поліпшень в нежитлових приміщеннях №26" (а.с.110, т.2).

Однак, відсутність повернутих позивачу документів, які були додані до заяв про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, не свідчить про відсутність предмету спору між сторонами у даній справі.

Також, зазначені Висновок експерта "Про здійснення та склад невід`ємних поліпшень за результатами проведення будівельно-технічних експертних досліджень" №408/03.20 від 30.03.2020р. і Звіт №412/04.20 від 30.04.2020р. "Про визначення вартості невід`ємних поліпшень в нежитлових приміщеннях №26", а також Рецензія на Звіт №412/04.20 від 03.11.2021р. знову були подані позивачем до Новогуйвинської селищної ради згідно заяви від 01.12.2021р. (а.с.157, т.2), які отримані останньою 02.12.2021р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.158, т.2, на звороті).

Отже, у суду були відсутні визначені законом підстави для закриття провадження у даній справі згідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Судові витрати судом розподілено з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що заперечення скаржника та відповідні обґрунтування в апеляційній скарзі щодо обставин справи є безпідставними та такими, що не можуть впливати на розгляд справи по суті.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Житомирської області від 14.02.2022р. у справі №906/858/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 14.02.2022р. у справі №906/858/21 без змін.

2. Справу №906/858/21 повернути до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" червня 2022 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.