УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

09.06.2022Справа № 910/4261/22

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В. розглянувши заяву б/н від 07.06.2022 року "Про видачу судового наказу" Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» (м. Одеса) /надалі - Заявник/ за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Веселинівка» (м. Київ) /далі - Боржник/ про стягнення заборгованості за договором поставки № 1395-БЦ/21 від 08.02.2021 року в розмірі 48 319,17 грн. (сорок вісім тисяч триста дев`ятнадцять гривень 17 копійок), -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2022 року через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» надійшла заява б/н від 07.06.2022 року "Про видачу судового наказу" за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Веселинівка» про стягнення заборгованості за договором поставки № 1395-БЦ/21 від 08.02.2021 року в розмірі 48 319,17 грн. (сорок вісім тисяч триста дев`ятнадцять гривень 17 копійок).

Розглянувши заяву б/н від 07.06.2022 року "Про видачу судового наказу" Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна», суд дійшов висновку, подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

В ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Ордер на надання правової допомоги, яким адвокат підтверджує свої повноваження, має бути оформлений відповідно до вимог, встановлених Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішення Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 року.

Судом встановлено, що дана заява підписана адвокатом Міщенко Андрієм Леонідовичем.

На підтвердження повноважень адвоката до заяви додано ордер серії АА № 1175381 від 23.03.2022 року з вказівкою в ордері у графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" - "у судах України, державних органах, підприємствах, установах та організаціях".

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

У підпункті 15.4 пункту 15 Положення № 36, як і у підпункті 12.4 пункту 12 чинного Положення № 41, передбачено, що ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 9901/939/18 (провадження № 11-1521заі18) зроблено висновок, що якщо в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

З вищевикладеного слідує, що в разі надання адвокатом правової допомоги в суді в ордері має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі № 9901/847/18 (провадження № 11-44заі19) та постанові Верховного Суду від 21.04.2020 року у справі № 910/10156/17.

Натомість, ордер серії АА № 1175381 від 23.03.2022 року не містить відомостей на підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» саме у Господарському суді міста Києва, що не відповідає вимогам п. 15.4 Положення № 36, а зазначення в ордері "у судах України" не свідчить про дотримання вимог у частині зазначення такого обов`язкового реквізиту ордеру як назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.08.2020 року у справі № 911/2636/19.

З огляду на що, суд дійшов висновку, що заявником не надано належних повноважень адвоката Міщенка Андрія Леонідовича на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» саме у Господарському суді міста Києва.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказані вище обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви б/н від 07.06.2022 року "Про видачу судового наказу" Товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» у справі № 910/4261/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 09 червня 2022 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков