ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 902/121/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:

скаржника - адвокат Атаманенко О.П.

боржника - арбітражний керуючий Ющенко В.М., адвокат Слюсар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" касаційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

від 20.01.2022

у складі колегії суддів: Саврій В.А.- головуючий, Миханюк М.В., Коломис В.В.

та на постанову господарського суду Вінницької області

від 31.08.2021

у складі судді Тісецького С.С.

у справі № 902/121/17

за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою суду від 08.02.2017 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Вінніфрут", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Ющенко В.М..

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі № 902/121/17, зокрема: затверджено звіт арбітражного керуючого Ющенко В.М. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат; задоволено клопотання ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" про визнання боржника - ВАТ "Вінніфрут" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором ВАТ "Вінніфрут" арбітражного керуючого Ющенко Віталіну Михайлівну; припинено процедуру розпорядження майном ВАТ "Вінніфрут" та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Ющенко Віталіни Михайлівни; визнано боржника банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; задоволено заяву арбітражного керуючого Ющенко В.М. про згоду на участь в якості ліквідатора боржника у справі № 902/121/17; призначено ліквідатором ВАТ "Вінніфрут" у справі № 902/121/17 арбітражного керуючого Ющенко Віталіну Михайлівну.

3. Не погоджуючись з прийнятою постановою, Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

4. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Рух касаційної скарги

5. 09.02.2022 Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 08.02.2022 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та на постанову Господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі № 902/121/17, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" у справі № 902/121/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Погребняка В. Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 10.02.2022.

7. Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2022 відкрито касаційне провадження у справі № 902/121/17 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" від 08.02.2021 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та на постанову Господарського суду Вінницької області від 31.08.2021, призначено розгляд касаційної скарги на 31.05.2022 о 10:00 год.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.

8. Не погоджуючись з ухваленою постановою, Акціонерним товариством "Альфа-Банк" подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та постанову суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

9. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

9.1 Суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про затвердження грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Ющенко В.М. за період коли остання не виконувала своїх повноважень, оскільки її діяльність була припинена, чим допустили порушення статей 27, 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

9.2 В порушення норм частини першої статті 2, частини шостої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, частини другої статті 232 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції не затвердив звіт арбітражного керуючого ухвалою, а суд апеляційної інстанції залишив дану обставину поза увагою.

9.3 Суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваної постанови поклав письмові докази датовані 2012 роком у справі про банкрутство № 10/44/2011/5003, які не можуть бути допустимими у цій справі.

10. Представник скаржника в судовому засіданні 31.05.2022 підтримав касаційну скаргу з підстав викладених у ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

11. Арбітражним керуючим Ющенко Віталіною Михайлівною подано відзив на касаційну скаргу в якому остання просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

12. ТОВ "Кредіт інвестмент груп" подано письмові пояснення в яких викладено клопотання про закриття касаційного провадження.

13. Арбітражний керуючий Ющенко Віталіна Михайлівна та представник боржника в судовому засіданні 31.05.2022 заперечили проти касаційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Розгляд клопотань Верховним Судом

14. Як вже було зазначено ТОВ "Кредіт інвестмент груп" подано письмові пояснення в яких викладено клопотання про закриття касаційного провадження.

15. Окрім того, арбітражним керуючим Ющенко Віталіною Михайлівною подано клопотання про закриття касаційного провадження.

16. Вказані клопотання мотивовані тим, що скаржник не навів належних підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України. Окрім того, клопотання мотивовано тим, що скаржником не було сплачено судовий збір за подання касаційної скарги, при цьому скаржник помилково посилався на приписи статті 4 Закону України "Про судовий збір" та судову практику Верховного Суду.

17. Арбітражний керуючий Ющенко Віталіна Михайлівна та представник боржника в судовому засіданні 31.05.2022 підтримали вказані клопотання.

18. Представник скаржника в судовому засіданні 31.05.2022 заперечив проти вказаних клопотань.

19. Розглянувши вказані клопотання колегія суддів дійшла наступних висновків.

20. Згідно із частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

21. З преамбули Закону України "Про судовий збір" № 3674 - VI вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

22. Частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

23. Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду; касаційних скарг у справі про банкрутство визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

24. Тлумачення пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI, яким встановлено розміри ставок судового збору за подання до господарського суду позовних заяв, заяв, клопотань, апеляційних та касаційних скарг свідчить про те, що Законом не встановлено ставки, від якої обчислюється судовий збір, за подання апеляційних та касаційних скарг на постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

25. З огляду на викладене, аргументи клопотань щодо несплати скаржником судового збору за подання касаційної скарги визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом.

26. Щодо аргументів клопотань про те, що скаржник не навів належних підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що перевірка касаційної скарги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" від 08.02.2021 на предмет відповідності загальним вимогам Господарського процесуального кодексу України щодо форми та змісту касаційної скарги здійснювався Судом під час вирішення питання про відкриття провадження за касаційною скаргою.

27. Так, ухвалою Верховного Суду від 05.04.2022 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та зазначено, що касаційна скарга відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України, щодо її форми та змісту.

28. З огляду на викладене, вказані аргументи клопотань визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом.

29. Разом з тим, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає наступне.

30. Згідно Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

31. Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21.04.2019, а введено його в дію з 21.10.2019.

32. З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441).

33. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

34. Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

35. Згідно частини третьої статті 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

36. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

37. Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

38. Частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

39. Наведений в частині третій статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

40. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

41. При цьому, як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення.

42. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

43. Згідно вимог касаційної скарги, скаржником оскаржуються постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі № 902/121/17, предметом перегляду якої була постанова Господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі № 902/121/17, якою, зокрема, затверджено звіт арбітражного керуючого Ющенко В.М. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, можливість оскарження якої у вказаній частині в касаційному порядку не передбачено частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

44. Касаційне провадження може бути відкрите лише за касаційними скаргами на судові рішення, оскарження яких у касаційному порядку передбачено законом.

45. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

46. З огляду на викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення вказаних клопотань про закриття касаційного провадження та про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" від 08.02.2021 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та на постанову Господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі № 902/121/17 в частині затвердження звіту арбітражного керуючого Ющенко В.М. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.

Позиція Верховного Суду

47. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга в частині визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не підлягає задоволенню.

48. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

49. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

50. Аргументи скаржника (пункт 9.3 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом з огляду на таке.

50.1 Як встановлено частиною першою статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства відповідно до цього Кодексу щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.

50.2 Згідно пункту 4 частини п`ятої статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про введення наступної процедури у справі про банкрутство.

50.3 Положеннями статті 49 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство. З дня визнання господарським судом боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або введення процедури санації процедура розпорядження майном та повноваження розпорядника майна припиняються.

50.4 Відповідно до статті 58 Кодексу України з процедур банкрутства у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців. Неявка у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час і місце такого засідання, не перешкоджає провадженню у справі.

50.5 Як встановлено статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури.

50.6 Згідно статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута. Протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до закону. Ліквідатор має право замовити виготовлення дублікатів печатки та штампів у разі їх втрати. З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, господарський суд здійснює офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України. Повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури має містити: найменування та інші реквізити боржника, визнаного банкрутом; найменування господарського суду, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство; дату ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; відомості про ліквідатора.

50.7 Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наданого арбітражним керуючим Ющенко В.М. аналізу фінансово-господарського діяльності, інвестиційного становища боржника ВАТ "Вінніфрут" та його становища на ринках від 24.09.2019, отримані показники свідчать, що підприємство є суттєво фінансово залежним (коефіцієнт автономії значно нижче граничного значення та фінансово нестійким (коефіцієнт фінансової стійкості суттєво нижче граничного значення), значення коефіцієнта фінансового ризику також свідчить про значний фінансовий ризик, що в цілому є негативним для боржника. Також, у вищевказаному аналізі повідомлено, що у періоді 31.10.2011 по 11.01.2017, підприємство ВАТ "Вінніфрут" перебувало в процедурі розпорядження майном (справа №10/44/2011/5003).

50.8 Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №13992/13993/11-44 від 11.05.2012 щодо експертного економічного дослідження з питань, викладених у листі ВАТ "Вінніфрут", вбачається, що "За результатами аналізу фінансового стану ВАТ "Вінніфрут" за даними бухгалтерської та фінансової звітності 2008 - 9 місяців 2011 розрахункові показники фінансового, стану ВАТ "Вінніфрут" свідчать про ознаки боржника, який немає можливості виконувати своїх зобов`язань перед кредиторами, проте ознак фіктивного банкрутства та ознак доведення до банкрутства, а саме: дій відповідних посадових осіб ВАТ "Вінніфрут", які б призвели до погіршення платоспроможності підприємства, не встановлено.

50.9 Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.05.2021 відбулись збори кредиторів боржника (протокол №1), на яких було прийнято рішення, зокрема, звернутися до Господарського суду Вінницької області з клопотанням у справі № 902/121/17 про визнання боржника - Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" () банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; доручено кредитору - ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" підготувати клопотання про визнання боржника - Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" () банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури та надати його до Господарського суду Вінницької області до 04.06.2021 включно. Як вбачається з наявного у матеріалах справи протоколу №1 від 04.06.2021 засідання зборів кредиторів у справі № 902/121/17, прийняті рішення: внести пропозицію Господарському суду Вінницької області щодо скорочення строку процедури розпорядження майном боржника ВАТ "Вінніфрут" () у справі № 902/121/17; доручити голові комітету кредиторів у справі № 902/121/17 - кредитору ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" підготувати пропозицію (клопотання) до Господарського суду Вінницької області щодо скорочення строку процедури розпорядження майном боржника ВАТ "Вінніфрут" () у справі № 902/121/17 та надати його до місцевого господарського суду до 07.06.2021. включно. Від ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" до суду першої інстанції надійшли документи на виконання рішень, прийнятих на зборах кредиторів боржника.

50.10 Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що встановлені обставини справи та наявні докази свідчать про наявність підстав для припинення процедури розпорядження майном ВАТ "Вінніфрут" та визнання ВАТ "Вінніфрут" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури боржника.

50.11 Відтак, судом першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, правомірно задоволено клопотання ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" №62-21 від 04.05.2021 про визнання боржника - ВАТ "Вінніфрут" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

50.12 Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

50.13 Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

50.14 Згідно статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

50.15 Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

50.16 При цьому, вказані аргументи скаржника фактично зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

51. Щодо аргументів скаржника (пункт 9.2 постанови) колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зазначити наступне.

51.1 Згідно частини шостої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

51.2 Згідно пункту 1 частини першої статті 232 Господарського процесуального кодексу України постанови та ухвали суду є одними із видів судових рішень.

51.3 Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

51.4 Згідно частини другої статті 311 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

51.5 У рішенні ЄСПЛ у справі "Сутяжник проти Росії" зроблено висновок про те, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру, зокрема, відступ від цього принципу допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.

51.6 Під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України").

51.7 Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі "Волчлі проти Франції", "ТОВ "Фріда" проти України").

51.8 Аналіз наведеного свідчить, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

51.9 Скасування судового рішення лише з підстав встановлення факту процесуального порушення, яке жодним чином не вплинуло та не могло вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення є нічим іншим ніж проявом правового пуризму.

51.10 З наведеного убачається, що сам по собі неправильний вибір судом того чи іншого виду судових рішень (ухвали чи постанови) для їх ухвалення за результатами розгляду відповідних заяв, в цьому випадку, не змінює їх змісту, мотивів з яких виходив суд під час їх ухвалення та не впливає на законність ухвалених рішень, а тому вказане не може бути самостійною підставою для їх скасування.

51.11 Разом з тим, касаційний суд зауважує, що згідно статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду господарським судом заяви арбітражного керуючого про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, такий звіт має затверджуватися ухвалою суду. Безпідставне затвердження вказаного звіту постановою суду про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури призводить до правової невизначеності та до необґрунтованого розширення переліку судових рішень вказаних в частині третій статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який є вичерпним.

52. З огляду на все вищевикладене, скаржником не спростовано правильності висновків викладених в оскаржуваних рішеннях судів попередніх інстанцій щодо визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

53. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

54. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

55. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

56. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

57. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

58. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції та постанова суду першої інстанції, в частині визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, таким вимогам закону відповідають.

59. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

60. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних постанов, в частині визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, були дотримані.

61. Оскільки підстав для скасування постанов суду першої та апеляційної інстанцій, в частині визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 296, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" від 08.02.2021 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та на постанову Господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі № 902/121/17 в частині затвердження звіту арбітражного керуючого Ющенко В.М. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" від 08.02.2021 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та на постанову Господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі № 902/121/17 в частині визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури залишити без задоволення.

3. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та постанову Господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі № 902/121/17 в частині визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

В. Я. Погребняк