ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" червня 2022 р. м. Рівне Справа №910/6319/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 за нововиявленими обставинами у справі №910/6319/19

за позовом фізичної особи-підприємця Ткачук (Онищук) Людмили Миколаївни

до Фонду державного майна України

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1.Міністерства юстиції України, 2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, 3.Городищенської виправної колонії № 96 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області про зобов`язання вчинити дії

у судовому засіданні приймали участь:

- від ФОП Ткачук (Онищук) Л.М.: Жуковський О.В.;

- від Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях: Паска В.В.;

- від Міністерства юстиції України: Вороновська М.А.;

- від третьої особи Державної установи "Городищенська виправна колонія № 96" Маховська Ірина Віталіївна

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року фізична особа-підприємець Ткачук (Онищук) Людмила Миколаївна (далі - Підприємець, позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до Фонду державного майна України (далі - Фонд, відповідач), в якій просила зобов`язати відповідача включити нежитлову будівлю "Баня за зоною", загальною площею 167,4 кв.м., що розташована по вул. Рівненська, буд. 80 у с. Городище Рівненського району Рівненської області, яка перебуває на балансі Державної установи "Городищенська виправна колонія № 96" Міністерства юстиції України до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації шляхом викупу та затвердити цей перелік.

Рішенням Господарського суду Рівненської області (суддя Політика Н.А.) від 23.09.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.06.2020 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Ткачук (Онищук) Людмили Миколаївни задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та рішення Господарського суду Рівненської області від 23.09.2019 року у справі № 910/6319/19910/6319/19 скасовано, постановлено справу передати на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Рішенням Господарського суду Рівненської області (суддя Церковна Н.Ф.) від 28.09.2020, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського від 08.02.2021, позов задоволено. Зобов`язано Фонд державного майна України включити нежитлову будівлю "Баня за зоною", загальною площею 167,4 кв.м., що розташована по вул. Рівненська, буд. 80 у с. Городище Рівненського району Рівненської області, яка перебуває на балансі Державної установи "Городищенська виправна колонія №96" Міністерства юстиції України до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації шляхом викупу та затвердити цей перелік. Стягнуто з Фонду державного майна України на користь фізичної особи-підприємця Онищук (Ткачук) Людмили Миколаївни 1921,00 грн - судового збору.

18 лютого 2021 року, Господарським судом Рівненської області видано відповідні накази.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.07.2021, касаційне провадження у справі № 910/6319/19 за касаційною скаргою Фонду державного майна України на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 лютого 2021 року і рішення Господарського суду Рівненської області від 28 вересня 2020 року в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України закрито. Касаційну скаргу Фонду державного майна України в частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 лютого 2021 року і рішення Господарського суду Рівненської області від 28 вересня 2020 року у справі № 910/6319/19 залишено без змін.

04 квітня 2022 року на адресу суду надійшла заява №10-04-0883 від 01.04.2022 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі Заявник, Регіональне відділення) про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 за нововиявленими обставинами у справі №910/6319/19.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2022, справу розподілено судді Пашкевич І.О.

Ухвалою суду від 06.04.2022, заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі Заявник) про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 за нововиявленими обставинами у справі №910/6319/19 залишено без руху. Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях встановлено 10 денний строк з дня вручення ухвали суду усунути недоліки заяви, надавши суду докази сплати судового збору у розмірі 2 881, 50 грн.

Ухвалою від 21.04.2022, зокрема, прийнято до розгляду заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 за нововиявленими обставинами у справі №910/6319/19. Заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на "10" травня 2022 р. на 14:10 год. Запропоновано учасникам справи до 05.05.2022 (включно) подати письмові пояснення щодо заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 за нововиявленими обставинами.

05 травня 2022 року від Міністерства юстиції України та 10 травня 2022 року від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останні підтримали вимоги заявника та просили заяву задоволити в повному обсязі.

У судовому засіданні 10.05.2022 судом було оголошено перерву до 26.05.2022.

Ухвалою від 10.05.2022, повідомлено учасників справи, що наступне судове засідання з розгляду заяви Регіонального відділення про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 за нововиявленими обставинами у справі №910/6319/19 відбудеться 26.05.2022.

У судовому засіданні 26.05.2022 судом було оголошено перерву до 01.06.2022, про що учасників справи, які не з`явились в судове засідання було повідомлено відповідною ухвалою.

01 червня 2022 року представником позивача через відділ канцелярії суду були подані письмові пояснення, відповідно до яких останній з доводами заявника не погодився, просив у задоволенні заяви відмовити. Вважає, що наведені заявником обставини не є нововиявленими, та ним штучно створюються нові докази з приводу обставин, яким раніше вже було надано оцінку судом.

Крім того, до письмових пояснень представника позивача додані нові докази, які на його переконання спростовують твердження заявника. Однак, зважаючи на те, що такі докази не надіслані іншим учасникам процесу, суд, у судовому засіданні 01.06.2022, на підставі частини 9 статті 80 ГПК України зазначив, що такі докази до уваги не приймаються.

У судовому засіданні 01.06.2022, Заявник просив заяву задоволити, представники відповідача та тертіх осіб 1, 3 підтримали вимоги заяви з підстав зазначених у письмових поясненнях, а присутній у судовому засіданні представник позивача заперечив проти її задоволення з підстав зазначених у письмових поясненнях.

В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначено наступні обставини.

Після постановлення рішення господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 та набрання ним чинності, заявнику стали відомі обставини, які є істотними для справи № 910/6319/19, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи.

Заявник зазначає, що 11.03.2022 на адресу Регіонального відділення надійшов лист від 21.02.2022 № 18/851 ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)", з якого Регіональному відділенню стало відомо, що згідно Договору №793-2010 від 24.02.2010 про оренду державного майна та змін до нього, обумовлено укладання договору з балансоутримувачем, зокрема на відшкодування комунальних послуг. ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" на адресу ФОП Ткачук неоднаразово направлялися претензії від 14.05.2020 № 18/2326, від 01.09.2020 № 18/3577, від 17.12.2020 № 18/5334, від 17.12.2020 № 18/5335, від 14.05.2021 № 18/2325, від 16.06.2021 № 18/2910, від 27.07.2021 № 18/3493, від 24.01.2022 № 18/309 з вимогою виконати зовбов`язання за договором оренди №793-2010 та договором на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю про сплату заборгованості з орендної плати та витрат на утримання майна та комунальних послуг. Дані претензії були не розглянуті.

У відповідності до ч.2, ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов, зокрема: орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати.

Пунктом 5.10 Договору оренди державного майна № 793-2010 від 24.02.2010 року Сторонами узгожено, що Орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна та оплачувати комунальні послуги.

Пунктом 5.11 Договору Сторонами узгоджено, що Орендар зобов`язується, укласти договір з Балансоутримувачем на відшкодування комунальних послуг і земельного податку.

Таким чином Регіональне відділення зазначає, що йому лише 11.03.2022 з листа ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" від 21.02.2022 № 18/851 стало відомо, що на момент розгляду Господарським судом Рівненської області справи №910/6319/19 та винесення у зазначеній справі рішення від 28.09.2020, Орендар не виконував умови Договору оренди №793-2010 від 24.02.2010, тому не може отримати право на приватизацію майна шляхом викупу, так як не відповідає умові передбаченій абзацом 6, ч.2 ст 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна".

Заявник зазначає, що Орендар, стверджуючи про порушене право, що потребує судового захисту повинен підтвердити, що ним дотримано усіх вимог законодавства та вчинено усіх необхідних дій, що вимагаються для отримання права на викуп орендованого майна. Виходячи із наведеного очікування позивача для отримання задоволення своїх вимог не були засновані на законі.

При цьому заявник звертає увагу суду на ту обставину, що укладання Договору про відшкодування витрат на комунальні послуги, та контроль за здійсненням відшкодування відноситься до правовідносин, що склалися між Балансоутримувачем та Орендарем на підставі відповідного договору про відшкодування комунальних послуг, тому Регіональне відділення не мало законних підстав для здійснення контролю такого відшкодування та не могло знати про невідшкодування Орендарем Балансоутримувачу комунальних послуг, так як ні Орендар, ні Балансоутримувач та Орган управління не повідомляли Регіональне відділення про дані обставини.

Враховуючи наведене, на переконання Регіонального відділення нововиявлена обставина невиконання Орендарем абз. 6 ч.2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні від 28.09.2020 по справі № 910/6319/19. При цьому, зазначає, що:

- факт несплати Орендарем комунальних послуг існував на момент розгляду справи № 910/6319/19;

- обставини несплати комунальних послуг не могли бути відомі Регіональному відділенню на момент розгляду справи, так як Регіональному відділення про несплату комунальних послуг не повідомляв ні орган управління, ні балансоутримувач, ні орендар;

- обставини несплати Орендарем орендних платежів відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" є істотними обставинами, які при врахуванні їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Беручи до уваги, що істотні для справи обставини, а саме невиконання Орендарем на момент розгляду справи № 910/6319/19 ч.2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі Регіональному відділенню, на час розгляду справи, Регіональне відділення вважає за можливе змінити судове рішення в частині задоволення позовних вимог, а саме: задовільнити позов частково та зобов`язати Фонд державного майна України включити нежитлову будівлю "Баня за зоною", загальною площею 167,4 кв.м., що розташована по вул. Рівненська, 80 у с. Городище Рівненського району Рівненської області, яка перебуває на балансі Державної установи Городищенська виправна колонія №96 Міністерства юстиції України до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації та затвердити цей перелік. В частині позовних вимог щодо зобов`язання приватизації шляхом викупу відмовити.

Розглянувши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, судом встановлено таке.

Так, рішенням Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського від 08.02.2021 та Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.07.2021, позов задоволено. Зобов`язано Фонд державного майна України включити нежитлову будівлю "Баня за зоною", загальною площею 167,4 кв.м., що розташована по вул. Рівненська, буд. 80 у с. Городище Рівненського району Рівненської області, яка перебуває на балансі Державної установи "Городищенська виправна колонія №96" Міністерства юстиції України до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації шляхом викупу та затвердити цей перелік.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що для правильного вирішення спору у цій справі суду слід установити наявність чи відсутність умов, передбачених статтею 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" щодо приватизації об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, та встановив, що:

"Щодо пунктів 5 і 6 вимог Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", то в даному випадку орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати, а договір оренди є чинним на момент приватизації.

Про факт належного виконання умов вищезазначеного Договору оренди свідчать чисельні перевірки орендодавцем та іншими організаціями, а саме:

- Державним Департаментом України з питань виконання покарань щодо правомірності укладення даного Договору оренди надсилалися запити до Міністерства Юстиції України та Фонду Державного майна України (згідно отриманого повідомлення, вих.№7/2-2735/Пд від 27.05.2010 року);

- інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області (вих.№01-20/824 від 19.04.2012 року);

- прокуратурою Рівненського району (вих.№57-3618 від 14.08.2012 року);

- Державною фінансовою інспекцією в Рівненській області (вих.№ 17-08-17/3661 від 12.07.2016 року);

- перевірок орендодавця щодо використання державного майна та умов Договору оренди. Довідки перевірок від 28.09.2010 року та 27.09.2011 року; Акти обстеження та перевірки використання державного майна і виконання умов Договору оренди №793-2010 від 24.02.2010 року станом на 06.03.2012 року, 12.09.2012 року, 20.08.2013 року, Звіт обстеження та перевірки 19.04.2018 року на підставі наказу №39 від 18.01.2018 року РВ ФДМ України по Рівненській області "Про затвердження плану-графіку проведення перевірок виконання умов договорів оренди державного майна з оглядом об`єкта оренди за місцем його розташування на І півріччя 2018 року" та Звіт обстеження та перевірки використання державного майна і виконання умов договору оренди №793 від 4.02.2010 року станом на 07.05.2019 року;

- прокуратурою Рівненського району у березні та липні 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач виконав всі умови, передбачені частиною другою ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", а тому має право на приватизацію об`єкта шляхом викупу.".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, в тому числі і враховуючи те, що орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати, отже виконання позивачем ч.2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" було предметом оцінки Господарським судом при винесенні рішення від 28.09.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 325 ГПК України заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених ГПК України та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених ГПК України.

Прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 24.09.2020 у справі № 922/1141/19 та від 03.03.2021 у справі № 904/4470/16.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

При цьому, є чітке розмежування поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту): так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення згідно з нормами ГПК України.

Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11, у постановах Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 916/1228/18, від 27.08.2019 у справі № 920/1077/16, від 15.01.2020 у справі № 916/24/17 та від 03.03.2021 у справі № 904/4470/16.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи та обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі належного виконання учасником вимог процесуального закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №905/1502/15, від 10.03.2020 у справі № 910/10784/18.

Сталість наведеної правової позиції Верховного Суду підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

У постанові від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ГПК України (як в редакції до 15 грудня 2017 року, так і у поточній редакції), є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії").

У той же час принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії", у справі "Желтяков проти України").

Як на нововиявлені обставини заявник посилається на невиконання Орендарем на момент розгляду справи № 910/6319/19 ч.2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", що Регіональне відділення вбачає з листа від 21.02.2022 № 18/851 ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)", з якого стало відомо, що згідно Договору №793-2010 від 24.02.2010 про оренду державного майна та змін до нього, обумовлено укладання договору з балансоутримувачем, зокрема на відшкодування комунальних послуг. ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" на адресу ФОП Ткачук неоднаразово направлялися претензії від 14.05.2020 № 18/2326, від 01.09.2020 № 18/3577, від 17.12.2020 № 18/5334, від 17.12.2020 № 18/5335, від 14.05.2021 № 18/2325, від 16.06.2021 № 18/2910, від 27.07.2021 № 18/3493, від 24.01.2022 № 18/309 з вимогою виконати зовбов`язання за договором оренди №793-2010 та договором на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю про сплату заборгованості з орендної плати та витрат на утримання майна та комунальних послуг.

Заявник також зазначив, що факт несплати Орендарем комунальних послуг існував на момент розгляду справи № 910/6319/19; обставини несплати комунальних послуг не могли бути відомі Регіональному відділенню на момент розгляду справи; обставини несплати Орендарем орендних платежів відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" є істотними обставинами, які при врахуванні їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що подані заявником листи, не є нововиявленими обставинами, а є новими доказами в розумінні вищенаведених норм закондавства та судової практики.

Разом з тим, порівняльний аналіз термінів "не були" та "не могли бути відомі", що містяться в статті 320 ГПК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про обставини, а тому доведення факту, через який Заявник не знав про існування саме цієї обставини, яка мала значення для розгляду судової справи, недостатньо.

Заявник повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про такі обставини, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Суд зазначає, що до предмету доказування у даній справі під час її розгляду відносилось вирішення питання дотримання позивачем на момент розгляду справи № 910/6319/19 ч.2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", згідно з якою Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов, зокрема: орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати.

ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" також була учасником провадження у справі, а саме третьою особою.

Таким чином, як відповідач, так і третя особа могли висловити свої заперечення під час дослідження питання, що входить до предмету доказування, а у разі неможливості самостійно отримати якісь докази, подати клопотання про витребування їх судом.

Крім того, в матеріалах справи був наявний Договір оренди державного майна №793-2010 від 24.02.2010, а з його умов вбачається що Орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна та оплачувати комунальні послуги та укласти договір з Балансоутримувачем на відшкодування комунальних послуг і земельного податку.

Таким чином, доводи Регіонального відділення про те, що саме з листа від 21.02.2022 № 18/851 ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)", Заявнику стало відомо, що згідно Договору №793-2010 від 24.02.2010 про оренду державного майна та змін до нього, обумовлено укладання договору з балансоутримувачем, зокрема на відшкодування комунальних послуг не приймаються судом до уваги.

Відтак, на переконання суду, заявником не доведено, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Крім того, не можуть вважатися нововиявленими наведені заявником обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Фактично обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами зводяться до намагання заявника спонукати суд здійснити переоцінку доказів у справі, та встановити нові фактичні обставини справи, визнавши доведеність фактів, покладених в основу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті.

В силу прямої норми ч. 4 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що доводи заявника про наявність нововиявлених обставин для перегляду судового рішення у справі № 910/6319/19 зводяться виключно до: подання нових доказів, які не оцінювались судом, проте стосовно обставин, що були вже встановлені судом, а також з метою переоцінки доказів у справі, що вже були оцінені судом при вирішенні спору.

В свою чергу, суд, переглядаючи судове рішення за нововиявленими обставинами, повинен встановити наявність тих фактичних даних, існування яких може істотно вплинути на встановлені під час первинного розгляду справи обставини, та дослідити чим засвідчується існування цих фактичних даних.

Суд зазначає, що в будь якому разі, листи балансоутримувача про несплату заборгованості юридично неспроможні в підтвердженні факту невиконання умов договору оренди та несплати комунальних послуг.

Отже, заявником не надано суду доказів, що підтверджують наявність нововиявлених обставин в розумінні чинного процесуального закону, які б в установленому порядку спростовували факти, що були покладені в основу судового рішення у справі № 910/6319/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 325 ГПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду.

Приймаючи до уваги недоведення відповідачем наявності одночасно всіх трьох умов, які є необхідними для існування нововиявлених обставин, а також враховуючи, що покладені в основу заяви відповідача доводи не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами відповідно до ч. 4 ст. 320 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 за нововиявленими обставинами у справі №910/6319/19. Рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 у справі №910/6319/19 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 320, 325, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про перегляд рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 за нововиявленими обставинами у справі №910/6319/19 відмовити.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 28.09.2020 у справі №910/6319/19 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду у порядку та строки визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.06.2022.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич