УХВАЛА

20 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 920/102/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Селянського (Фермерського) господарства "Світлана"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 і рішення Господарського суду Сумської області від 27.08.2021 у справі

за позовом Селянського (Фермерського) господарства "Світлана"

до Тростянецької міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунального підприємства Тростянецької міської ради "Агенція місцевого розвитку"

про визнання поновленим договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна Селянського (Фермерського) господарства "Світлана" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 (повний текст складено 02.05.2022) і рішення Господарського суду Сумської області від 27.08.2021 справі № 920/102/21, подана 26.05.2022 через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Селянського (Фермерського) господарства "Світлана", Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржнику необхідно чітко вказати норму права, висновок щодо застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і зазначити, в чому полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржник повинен вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, висновок, який зробили суди попередніх інстанцій з цього питання (якщо він наявний), та обґрунтувати мотиви незгоди з таким висновком.

Звертаючись із касаційною скаргою, Селянське (Фермерське) господарство "Світлана" зазначає, що суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень не врахували висновки Верховного Суду, а саме: висновки щодо застосування частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/2020/17, від 10.09.2018 у справі № 920/739/17; висновки щодо застосування статей 122, 124 Земельного кодексу України, пункту 34 статті 26, статті 59, пункту 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", викладені у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 826/8107/16, від 18.09.2019 у справі № 826/8860/16; висновок щодо застосування статті 3, частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України, викладений у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 702/699/16-ц. Тобто касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Проте у касаційній скарзі Селянського (Фермерського) господарства "Світлана", хоч і міститься посилання на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, проте скаржник не навів належного обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження, оскільки у касаційній скарзі не наведені висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.04.2018 у справі № 826/8107/16 та від 18.09.2019 у справі № 826/8860/16, на неврахування яких посилається скаржник.

Верховний Суд зазначає, що у випадку оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржнику необхідно вказати норму права, висновок щодо застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і зазначити, в чому полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

Крім того, Селянське (Фермерське) господарство "Світлана" у касаційній скарзі посилається на те, що судами попередній інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Водночас, оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник повинен зазначити, яке саме процесуальне порушення призвело до прийняття незаконного судового рішення, та вказати, яким чином це порушення впливає на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що у разі посилання на недослідження зібраних у справі доказів, йому необхідно зазначити, які саме докази не було досліджено судами попередніх інстанцій. У разі якщо скаржник вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, він повинен зазначити, яке саме клопотання було відхилено судом. У разі посилання на встановлення судами обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, скаржник повинен вказати, який із доказів, на його думку, є недопустимим, та обґрунтувати таке твердження, а також зазначити, які обставини встановлено на підставі цього доказу, чому вони є суттєвими або як вони вплинуть на прийняття оскаржуваного рішення.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження чи доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін.

У касаційній скарзі Селянського (Фермерського) господарства "Світлана" викладено обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. Водночас скаржником не наведено належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву Селянське (Фермерське) господарство "Світлана" подало у лютому 2021 року, її предметом є одна вимога немайнового характеру про визнання поновленим договору оренди землі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 установлено у розмірі 2 270,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Селянське (Фермерське) господарство "Світлана" у касаційній скарзі просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 і рішення Господарського суду Сумської області від 27.08.2021 у справі № 920/102/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, заявник мав сплатити судовий збір у сумі 4 540,00 грн, а саме 2 270,00 х 200 %, де 2 270,00 грн - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

В переліку додатків до касаційної скарги Селянського (Фермерського) господарства "Світлана" є квитанція про сплату судового збору. Однак при огляді матеріалів касаційної скарги цього документа не виявлено, про що Верховним Судом складено акт від 31.05.2022 № 29.1-11/151.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Селянського (Фермерського) господарства "Світлана" необхідно:

- подати нову редакцію касаційної скарги, у якій навести та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали);

- подати докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі (4 540,00) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір".

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Селянського (Фермерського) господарства "Світлана" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 і рішення Господарського суду Сумської області від 27.08.2021 у справі № 920/102/21 залишити без руху до 15.07.2022, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Багай