Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/688/21
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Газ-Ойл",

вул. Шевченка, буд. 7, корп. 8, кв. 5, смт. Богородчани,

Івано-Франківська область, 77701;

до відповідачів: Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу,

вул. Карпатська, буд.15, м. Івано-Франківськ, 76000;

Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській

області, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018;

про визнання недійсними актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 16.04.2021, визнання недійсним договору зберігання №1/2021 від 16.04.2021,

за участю:

від позивача: Конкольняк Андрій Йосипович - керівник, (витяг з ЄДР ЮО, ФО-П та ГФ); Хоптій Мирослав Васильович - адвокат, (довіреність б/н від 03.11.2021; посвідчення №228 від 10.01.2006); Мушинський Віктор Тадеушович - адвокат, (довіреність №1/6 від 08.06.2022; посвідчення №868 від 20.04.2012);

від відповідача Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу: Протас Володимир Васильович - представник, (положення про юридичну службу №5/21 від 01.03.2021);

від відповідача Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області: Липчук Вікторія Іванівна - представник, (витяг з ЄДР ЮО, ФО-П та ГФ 99 від 23.02.2021); Муратова Ніна Ігорівна - представник, (витяг з ЄДР ЮО, ФО-П та ГФ 99 від 23.02.2021).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Газ-Ойл" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання недійсними актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1 від 16.04.2021, №2 від 16.04.2021, №3 від 16.04.2021; визнання недійсним договору зберігання №1/2021 від 16.04.2021; зобов`язання передати нафто водяну суміш у кількості 162,4куб.м. для проведення утилізації; зобов`язання прийняти свердловину №64-Долина і технічну документацію та оформити прийняття актом приймання-передачі.

Ухвалою суду від 06.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду 13.01.2022 позов ТОВ "Укр-Газ-Ойл" в частині зобов`язання Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу передати нафто водяну суміш у кількості 162,4куб.м. ТОВ "Укр-Газ-Ойл" для проведення утилізації; зобов`язання Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу прийняти свердловину №64-Долина і технічну документацію та оформити прийняття актом прийняття-передавання закінченої влаштуванням свердловини №64-Долина - залишено без розгляду на підставі заяв позивача вх№17495/21 від 04.11.2021, вх№20865/21 від 02.12.2021 у відповідності до частини 2 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

В судових засіданнях 02.12.2021, 07.10.2021, 17.02.2022, 02.06.2022 оголошувались перерви до 04.11.2021, 15.12.2021, 02.03.2022, 08.06.2022.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Обґрунтовують їх тим, що: - зазначена у оспорюваних актах опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1 від 16.04.2021, №2 від 16.04.2021, №3 від 16.04.2021 та договорі зберігання №1/2021 від 16.04.2021 нафтоводяна суміші у кількості 162,4куб.м. не є безхазяйною річчю, адже право на розпорядження нею, наявне саме у позивача на підставі договору про співпрацю №214 від 02.12.2019, укладеного між позивачем та ІФНТУНГ; - відповідачами порушено процедуру опису та взяття на облік безхазяйного майна, визначу частиною 2 статті 335 Цивільного кодексу України та Порядком обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою КМУ №1340 від 25.08.1998. Крім того, звертають увагу суду, що відповідач - Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу не передав позивачу нафтоводяну суміш у кількості 162,4куб.м. на утилізацію, як це передбачено підпунктом 4 пункту 2.2. договору про співпрацю №214 від 02.12.2019. Просять суд захистити порушене відповідачами право позивача шляхом визнання недійсними в судовому порядку актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1 від 16.04.2021, №2 від 16.04.2021, №3 від 16.04.2021 та договору зберігання №1/2021 від 16.04.2021. Позовні вимоги обґрунтовують приписами статті 41 Конституції України, статті 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статей 19, 55 Кодексу України Про надра, статей 335, 344 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу в судовому засіданні заперечив проти позову, свої заперечення виклав у відзиві на позов вх№15230/21 від 29.09.2021. Звертає увагу суду на те, що з метою створення наукового полігону в межах Долинського нафтопромислового району (свердловини №1-Смолянська, №61-Північна Долина, №152 - Північна Долина, №81-Вигода-Витвиця, №64-Долина) для проведення наукових досліджень по методиці і технології їх освоєння та в навчальних цілях, отримав від Державної служби геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами №6257 від 21.02.2018. Внаслідок виконання робіт із належного облаштування свердловин та підготовки до проведення на них наукових досліджень, періодично проявляються непромислові припливи пластових флюїдів (нафтоводяна суміш), які відповідач акумулює, тимчасово зберігає та охороняє. Жодних зобов"язань щодо передачі відповідачем позивачу нафтоводяної суміші у кількості 162,4куб.м. умовами договору про співпрацю №214 від 02.12.2019 не передбачено. З метою запобігання екологічному забрудненню території через наповнення резервуарів нафтоводяною сумішшю на свердловинах №152 - Північна Долина, №81-Вигода-Витвиця, №64-Долина, зважаючи на відсутність у відповідача права на реалізацію пластових флюїдів та у зв"язку з втратою довіри до позивача через відкриття кримінального провадження №00002 пов"язаного з можливим незаконним видобутком корисних копалин на свердловинах, відповідач звернувся до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області з листом №67-04-35 від 09.04.2021 з проханням взяти на облік, як безхазяйне майно нафтоводяну суміш у кількості 162,4куб.м., яку в подальшому описано, оцінено, прийнято на зберігання та реалізовано на користь держави. Вважає, що дії Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу повністю узгоджуються з вимогами закону, а підстав для визнання актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 16.04.2021, визнання недійсним договору зберігання №1/2021 від 16.04.2021 немає.

Представники відповідача ГУ ДПС в Івано-Франківській області в судовому засіданні заперечили проти позову. Просять суд взяти до уваги те, що відповідачем в межах своїх повноважень визначених підпунктом 19-1.1.23 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, з дотриманням Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 та Порядку взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 570 від 10.10.2013 - створено комісію по складанні актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна, постановлено на облік, описано, попередньо оцінено, передано на відповідальне зберігання нафтоводяну суміш у кількості 162,4куб.м., повідомлено про виявлення безхазяйного майна Державну податкову Службу України та голів Долинської ТГ, Болехівської ТГ, Витвицької ОТГ, укладено договір незалежної оцінки майна, угоду про реалізацію майна, інформацію про реалізацію безхазяйного майна розміщено на вебсайтах ГУ ДПС в Івано-Франківській області та ДПС України, кошти від реалізації майна в загальній сумі 906 720,47грн зараховано до місцевих бюджетів. Вважають, що саме лише надання позивачем послуг з облаштування полігону та свердловин не свідчить про наявність у нього права власності на нафтоводяну суміш у кількості 162,4куб.м. Оскільки спірне майно утворилось у свердловинах, які знаходяться на балансі Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, а останній заперечує право власності на нього, то таке майно не має власника, тобто є безхазяйним. Просять суд в позові відмовити через його безпідставність та необґрунтованість (відзив на позов вх№15517/21 від 04.10.2021).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідачів, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що рішенням шостого демократичного скликання Івано-Франківської обласної ради №246-9/2011 від 30.09.2011 надано згоду на отримання Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу спеціального дозволу на геологічне вивчення покладів нафти, в т.ч. дослідно-промислову розробку свердловин №152 - Північна Долина, №61-Північна Долина, №1-Смолянська, №81-Вигода-Витвиця.

Державною службою геології та надр України 21.02.2018 видано Івано-Франківському національному технічному університету нафти і газу спеціальний дозвіл №6257 на користування надрами з метою створення наукового полігону в межах Долинського нафтопромислового району (свердловини №1-Смолянська, №61-Північна Долина, №152 - Північна Долина, №81-Вигода-Витвиця, №64-Долина) на базі нафтових свердловин старого фонду для проведення наукових досліджень по методиці і технології їх освоєння та в навчальних цілях.

Угодою про умови користування надрами №6257 від 21.02.2018, яка є невід"ємною частиною спеціального дозволу, сторонами погоджено, що Держгеонадра надає надрокористувачу/Івано-Франківському національному технічному університету нафти і газу право користування ділянкою надр з метою створення геологічних територій та об"єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам"ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади), а надрокористувач зобов"язується виконувати та дотримуватись умов користування ділянкою надр, передбачених дозволом, цією угодою та нормами діючого законодавства (пункт 1.1. угоди).

У відповідності до Характеристики ділянки надр - додатку №1 до угоди, що є невід"ємною її частиною, розвідувальна свердловина №152 - Північна Долина, розвідувальна свердловина №64-Долина, пошукова свердловина №61-Північна Долина, пошукова свердловина №1-Смолянська, розвідувальна свердловина №81-Вигода-Витвиця знаходяться у різних геологічних умовах, різних блоках та структурах Долинського нафтопромислового району. В усіх свердловинах, при їх випробуванні, одержані припливи нафти в незначних кількостях (2,5-3,4м.куб./добу), що при таких умовах та цінах на нафту не дозволяло проводити рентабельну експлуатацію свердловин і застосовувати методи інтенсифікації щодо вилучення флюїдів з надр, в результаті чого вони були ліквідовані або законсервовані по геологічних причинах, а затрати на їх будівництво списані. Всі свердловини у встановленому законом порядку прийняті на баланс Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу для проведення наукових досліджень та в навчальних цілях.

Умови користування надрами, види та строки виконання надрокористувачем робіт з метою створення геологічних територій та об"єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення протягом строку дії дозволу визначено в Програмі робіт -додатку №2, що є невід"ємною частиною угоди (пункт 3.1.).

Згідно з пунктом 5.3. угоди при виконанні робіт відповідно до дозволу та умов цієї угоди надрокористувач має право укладати договори з підрядними організаціями. Надрокористувач несе відповідальність за дотримання підрядником умов користування надрами відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, між Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу (сторона 1/відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр-Газ-Ойл" (сторона 2/позивач) укладено договір про співпрацю №214 від 02.12.2019. Предметом цього договору є: - вдосконалення методів і засобів відновлення та підтримання експлуатаційної надійності старого фонду свердловин на практиці родовищ Карпатського нафтопромислового району; підвищення ефективності наукових досліджень та впровадження у виробництво результатів завершених науково-дослідних робіт; - покращення облаштування для більш ефективного використання наукового полігону в межах Долинського нафтопромислового району Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу на базі нафтових свердловин старого фонду, відповідно до спеціального дозволу на користування надрами №6257 від 21.02.2018, виданого Державною службою геології та надр України; - проведення спільних науково-методичних конференцій, семінарів, нарад, практикумів тощо; - напрацювання новітніх стандартів та методів для покращення підготовки висококваліфікованих фахівців нафтової галузі; - здійснення інших спеціальних дій, спрямованих на реалізацію цієї співпраці, що не суперечить чинному законодавству. У процесі виконання намічених цілей сторони прагнуть будувати свої взаємовідносини на підставі рівності, чесного партнерства та захисту інтересів один одного. Цей договір не може бути розцінений, як договір про спільну діяльність (розділ 1 договору).

Згідно з пунктом 2.2. договору сторона 2/ТОВ"Укр-Газ-Ойл": 1) вживає належних заходів для забезпечення реалізації предмету та мети цього договору; 2) здійснює відповідну підтримку щодо покращення облаштування для більш ефективного використання наукового полігону ІФНТУНГ на базі нафтових свердловин старого фонду відповідно до спеціального дозволу на користування надрами; 3) надає безоплатно на умовах додаткового договору відповідне обладнання та фахівців для належного облаштування та більш ефективного використання наукового полігону ІФНТУНГ; 4) забезпечує утилізацію продуктів, компонентів, матеріалів та пластових флюїдів, що формуватимуться під час облаштування та використання полігону у відповідності до вимог діючого законодавства; 5) обмінюється наявною інформацією з питань, що складають взаємний інтерес сторін; 6) організовує і бере участь у спільних науково-методичних конференціях, семінарах, нарадах, практикумах тощо.

Пунктом 7.1. встановлено, що сторони не можуть без попереднього погодження між собою залучати інших (третіх осіб) до співпраці за цим договором.

У випадку будь-яких змін, що впливають на виконання умов даного договору, сторони протягом двох тижнів повідомляють один одного у письмовій формі (7.2.договору).

Листом №67-04-35 від 09.04.2021 (т.2 а.с.157) Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу звернувся до Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській області про взяття на облік, як безхазяйного майна нафтоводяної суміші, яка знаходиться в накопичувальних ємностях на свердловині №81-Вигода-Витвиця в кількості 12,864 м.куб., на свердловині №64-Долина в кількості 119,83м.куб., на свердловині №152 - Північна Долина в кількості 29,708м.куб.

Наказом Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській області №295 від 15.04.2021 (т.2 а.с.158), затверджено склад комісії по складанню актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна та актів опису, оцінки та передачі безхазяйного майна згідно з додатком до наказу (т.2 а.с.159).

Комісією у складі начальника Долинського відділу по роботі з податковим боргом, державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном, державного ревізора-інспектора Долинського відділу по роботі з податковим боргом, заступника начальника другого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДПС в Івано-Франківській області та завідувача навчально-дослідницької лабораторії нафтогазової інженерії Національного технічного університету нафти і газу здійснено опис, оцінку і передачу на зберігання: - нафтоводяної суміші в кількості 119,83м.куб., вартістю 838 810,00грн (свердловина №64-м. Долина, Долинська ОТГ); - нафтоводяної суміші в кількості 29,709м.куб., вартістю 207 963,00грн (свердловина №152 - с.Гузіїв, Болехівська ТГ); - нафтоводяної суміші в кількості 12,864 м.куб., вартістю 90 048,00грн (свердловина №81-с.Вигодівка, Витвицька ОТГ), що засвідчено у актах опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1 від 16.04.2021, №2 від 16.04.2021, №3 від 16.04.2021, затверджених 20.04.2021 заступником начальника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (т.2 а.с.140-142).

Відповідно, між Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу (зберігач/відповідач 1) та Головним управлінням державної податкової служби в Івано-Франківській області (поклажодавець/відповідач 2) укладено договір зберігання №1/2021 від 16.04.2021. В порядку та на умовах, визначених цим договором та актами опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 16.04.2021, які є невід"ємною частиною договору, поклажодавець передав, а зберігач прийняв на зберігання нафтоводяну суміш в кількості 162,4куб.м., загальною вартістю 1 136 821,00грн (пункт 1.1.договору).

Згідно з пунктом 1.2. договору зберігач зберігає товар за адресами: - свердловина №64- м.Долина, Долинська ОТГ - 119,83м.куб.; - свердловина №152 - с.Гузіїв, Болехівська ТГ - 29,709м.куб.; - свердловина №81-с.Вигодівка, Витвицька ОТГ - 12,864 м.куб.

Послуги зберігача за цим договором складають 38 000,00грн за місяць зі сплатою після реалізації зазначеного майна з комісійної винагороди торговельної організації, яка буде здійснювати реалізацію майна (пункт 1.3. договору).

Цей договір набрав чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діяв до дати передачі майна на реалізацію, якщо ця дата настане раніше ніж 31.12.2021 або до 31.12.2021 включно (пункти 6.1.. 6.2. договору).

Листами від 22.04.2021 (т.2 а.с.165-167) Головним управлінням ДПС в Івано- Франківській області повідомлено голів Долинської територіальної громади, Болехівської територіальної громади, Витвицької об"єднаної територіальної громади про взяття на облік, як безхазяйного майна нафтоводяної суміші в кількості 162,4куб.м., яка знаходиться на науковому полігоні у відведених територіях біля свердловин №64- м.Долина, №152 - с.Гузіїв, №81-с.Вигодівка.

Спецповідомленням №1946/8/09-19-13-02-02 від 23.04.2021 (т.2 а.с.170-171) Головне управління ДПС в Івано-Франківській області інформувало Державну податкову службу України про виявлення (постановку на облік) безхазяйного майна - нафтоводяної суміші в кількості 162,4куб.м., вартістю 1 136 821,00грн, згідно з актами опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 16.04.2021.

Рішенням про розпорядження безхазяйним майном №1 від 26.04.2021 (т.2 а.с.174) Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області вирішено передати майно на реалізацію.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області листом від 28.04.2021 (т.2 а.с.172) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет-Плюс" - торгівельного підприємства, включеного до Єдиного реєстру суб"єктів господарювання, що наділені правом на реалізацію безхазяйного майна та майна, що перейшло у власність держави про надання пропозиції щодо граничного терміну продажу нафтоводяної суміші в кількості 162,4куб.м. та розміру комісійної винагороди. У відповіді №02/05-21 від 11.05.2021 (т.2 а.с.175) ТОВ "Паритет-Плюс" інформував про можливість реалізації майна у граничний термін - 10 робочих днів з дня підписання акту приймання-передачі з винагородою у розмірі 15% від суми реалізованого майна.

Одночасно, між Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області (замовник), Приватним підприємством "Оціночна компанія "Алекс", яке діє на підставі сертифікату суб"єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України №75/19 від 31.01.2019 (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет-Плюс" (платник) укладено договір про надання послуг з незалежної оцінки майна №2/2021 від 28.04.2021. За цим договором замовник доручив, а виконавець взяв на себе обов"язок надати послуги з незалежної оцінки ринкової вартості безхазяйного майна для наступного продажу з аукціону, а саме нафтоводяної суміші в кількості 162,4куб.м., що знаходиться на відповідальному зберіганні Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу. Термін виконання робіт до 15 травня з дати підписання договору та надання всієї необхідної інформації для оцінки майна. Вартість робіт 15 000,00грн без ПДВ з подальшою сплатою платником за рахунок комісійної винагороди, отриманої від реалізації майна (пункти 1.1.-2.2.договору).

Звітом про оцінку майна №9851е/05-21 від 12.05.2021 (т.2 а.с.176-191) Приватним підприємством "Оціночна компанія "Алекс" визначено, що ринкова вартість нафтоводяної суміші в кількості 162,4куб.м., станом на 11.05.2021, складає - 1 326 908,00грн з ПДВ.

Наказом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №306 від 06.05.2021 (т.2 а.с.168 - 169) затверджено склад комісії по відбору суб"єктів господарювання, які будуть проводити продаж безхазяйного майна та майна, що перейшло у власність держави, вартістю 1 тис.грн і більше.

Протоколом засідання комісії №1 від 14.05.2021 (т.2 а.с.192-193) на підставі конкурсної пропозиції ТОВ "Паритет-Плюс" вирішено передати останньому на реалізацію безхазяйне майно - нафтоводяну суміш в кількості 162,4куб.м. з комісійною винагородою 15 % від суми реалізації.

Комісією у складі начальника Долинського відділу по роботі з податковим боргом, головного державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном, старшого державного ревізора-інспектора Долинського відділу по роботі з податковим боргом, заступника начальника другого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДПС в Івано-Франківській області, завідувача навчально-дослідницької лабораторії нафтогазової інженерії Національного технічного університету нафти і газу та керівника ТОВ "Паритет-Плюс", актами № №1, 2, 3 від 18.05.2021 (а.с.194-196) проведено опис, оцінку і передачу на реалізацію безхазяйного майна: - нафтоводяної суміші в кількості 119,83м.куб., вартістю 979 468,00грн (в т. ч. 832 547,80грн - сума, яка передбачається до перерахування у бюджет, 163 244,67грн - ПДВ, 669 303,13грн - надходження від реалізації майна, 146 920,20грн - комісійна винагорода); - нафтоводяної суміші в кількості 29,709м.куб., вартістю 242 181,00грн (в т. ч. 205 853,85грн - сума, яка передбачається до перерахування у бюджет, 40 363,50грн - ПДВ, 165 490,35грн - надходження від реалізації майна, 36 327,15грн - комісійна винагорода); - нафтоводяної суміші в кількості 12,864 м.куб., вартістю 105 259,00грн (в т. ч. 89 470,15грн - сума, яка передбачається до перерахування у бюджет, 17 543,16грн - ПДВ, 71 926,99грн - надходження від реалізації майна, 15 788,85грн - комісійна винагорода).

Спецповідомленням №2413/8/09-19-13-02-02 від 21.05.2021 (т.2 а.с.197) Головне управління ДПС в Івано-Франківській області інформувало Державну податкову службу України про безхазяйне майно, яке пропонується передати на реалізацію з наданням відповідних матеріалів. Інформацію про реалізацію нафтоводяної суміші в кількості 162,4куб.м розміщено на офіційному порталі Державної податкової служби України (т.2 а.с.199).

На виконання умов договору про реалізацію безхазяйного майна від 02.08.2021, згідно з актом приймання-передачі нафтоводяної суміші від 17.08.2021, видатковою накладною №02082021 від 17.08.2021 (т.2 а.с.200-202) продавець - ТОВ "Паритет-Плюс" передав, а покупець ТОВ "Авіко Систем" прийняв нафтоводяну суміш в кількості 162,4куб.м. на суму 1 326 908,00грн.

Платіжними дорученнями від 25.08.2021 (т.2 а.с.203-210) ТОВ "Паритет-Плюс" перераховано в дохід Долинської, Болехівської, Витвицької територіальних громад кошти від реалізації безхазяйного майна в загальній сумі 906 720,47грн.

Предметом судового розгляду є вимога позивача до відповідачів про визнання недійсними в судовому порядку актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 16.04.2021, визнання недійсним договору зберігання №1/2021 від 16.04.2021.

Частинами 1,2 статті 16 Цивільного кодексу України гарантовано право кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Загальні вимоги щодо недійсності правочину визначено статтею 215 Цивільного кодексу України Кодексу. Так, у відповідності до цієї правової норми підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але на час розгляду справи судом має право власності чи інше речове право на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння, користування, розпорядження. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Така ж правова позиція дотримана у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 387/515/18, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц, постановах Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №761/15883/15, від 26.08.2021 у справі № 916/2406/20, від 17.08.2021 у справі № 909/387/16, від 09.08.2021 у справі № 910/3372/19.

Водночас свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і свобода підприємницької діяльності, яка полягає у самостійному здійсненні без обмежень будь-якої підприємницької діяльність, не забороненої законом, є ключовими засадами цивільного та господарського права, закріпленими у статтях 3, 627 Цивільного кодексу України, статтях 6, 43 Господарського кодексу України. Визнання договору недійсним за позовом третьої особи, не сторони договору, є суттєвим втручанням держави у зазначені принципи і порушений інтерес особи має бути таким, що вимагає такого втручання і таке втручання має бути єдиним можливим способом виправлення правової ситуації. Така правова позиція дотримана у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.04.2020 у справі № 9901/14/20.

Згідно з частинами 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину слід враховувати загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору суд вирішує питання про спростування презумпції правомірності правочину і встановлює не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначає, чи було на час пред`явлення позову порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним правочину, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме документально підтвердити, що її права та законні інтереси, як заінтересованої особи, безпосередньо порушені спірним правочином та в результаті визнання недійсним останнього майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені. Позивач, реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним правочин порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський суд з прав людини наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту, скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

В даному спірному випадку, оспорюючи акти опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 16.04.2021 та договір зберігання №1/2021 від 16.04.2021, позивач вважає, що нафтоводяна суміш у кількості 162,4куб.м. не є безхазяйною річчю, а право на розпорядження нею, було саме у позивача на підставі підпункту 4 пункту 2.2. договору про співпрацю №214 від 02.12.2019, згідно з яким ТОВ "Укр-Газ-Ойл" забезпечує утилізацію продуктів, компонентів, матеріалів та пластових флюїдів, що формуватимуться під час облаштування та використання полігону у відповідності до вимог діючого законодавства.

Згідно з статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Загальні положення про надра урегульовано Кодексом України про надра. Згідно з статтею 1 цього Кодексу надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади (стаття 4 цього Кодексу).

У відповідності до статті 6 Кодексу України про надра корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 (зі змінами) конденсат, нафту, бітум нафтовий віднесено до переліку корисних копалин загальнодержавного значення.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр (стаття 19 Кодексу України про надра).

Згідно з частиною 2 статті 24 Кодексу України про надра користувачі надр зобов`язані, зокрема: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

У відповідності до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 30.12.2015 Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Державна служба геології та надр України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (пункт 4 Положення).

Так, Державною службою геології та надр України видано Івано-Франківському національному технічному університету нафти і газу спеціальний дозвіл на користування надрами №6257 від 21.02.2018. Вид користування надрами відповідно до статті 14 Кодексу України про надра, статті 13 Закону України "Про нафту і газ" - створення геологічних територій та об"єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам"ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади тощо), в частині їх геологічного вивчення та збереження. Мета користування надрами - створення наукового полігону в межах Долинського нафтопромислового району (свердловини №1-Смолянська, №61-Північна Долина, №152 - Північна Долина, №81-Вигода-Витвиця, №64-Долина) на базі нафтових свердловин старого фонду для проведення наукових досліджень по методиці і технології їх освоєння та в навчальних цілях. При цьому можливості видобування корисних копалин з подальшою їх реалізацією дозволом не передбачено.

За таких обставин, за переконанням суду, непромислові припливи пластових флюїдів -нафтоводяна суміш у кількості 162,4куб.м., що утворилась в результаті проведення наукових досліджень на свердловинах №81-Вигода-Витвиця, №64-Долина, №152 - Північна Долина в розумінні статті 13 Конституції України, статті 4 Кодексу України про надра є об`єктом права власності Українського народу.

Згідно з частиною 1 статтею 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність (частина 2 цієї статті).

Відповідно до частини 3 статті 335 Цивільного кодексу України рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

При цьому, порядок взяття на облік рухомої безхазяйної речі вказаною правовою нормою не врегульовано.

Разом з тим, правилами підпункту 19-1.1.23 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України надано право контролюючим органам, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, зокрема організовувати роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, а також з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення митного і податкового законодавства.

Так, в розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, контролюючими органами є, зокрема податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Наказом Міністерства доходів і зборів України № 570 від 10.10.2013 затверджено Порядок взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави. Цей Порядок визначає механізм взаємодії між структурними підрозділами органу доходів і зборів під час виконання покладених згідно із законодавством України завдань із виявлення, обліку, зберігання, оцінки, розпорядження безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави. Дія цього Порядку поширюється на безхазяйне майно та майно, що переходить у власність держави, крім безхазяйного нерухомого майна (пункти 1.1., 1.2. Порядку).

Згідно з пунктами 2.3.-2.8. Порядку керівник органу доходів і зборів або його заступник, який згідно з розподілом обов`язків відповідає за роботу підрозділу по роботі з безхазяйним майном, у день отримання службової записки про виявлення безхазяйного майна дає доручення підрозділу по роботі з безхазяйним майном поставити це майно на облік. Не пізніше наступного робочого дня після отримання такого доручення підрозділ по роботі з безхазяйним майном проводить перевірку наявності цього майна за місцезнаходженням, його кількісних та якісних характеристик та у разі підтвердження наявності безхазяйного майна не пізніше наступного дня після закінчення перевірки складає акт опису і попередньої оцінки безхазяйного майна за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. До акта опису і попередньої оцінки безхазяйного майна додаються договір про зберігання такого майна, укладений між відповідним органом доходів і зборів із суб`єктом господарювання, який надає послуги з відповідального зберігання безхазяйного майна, та фотознімки описаного безхазяйного майна. Складання акта опису і попередньої оцінки безхазяйного майна та попередня оцінка безхазяйного майна проводяться комісією чисельністю не менше трьох осіб у складі представників органу доходів і зборів з обов`язковим залученням працівника підрозділу по роботі з безхазяйним майном, органу (організації), що зберігає це майно на дату складання акта, та суб`єкта господарювання, якому безхазяйне майно передається на зберігання. Акт опису і попередньої оцінки безхазяйного майна підписується усіма членами комісії. В акті опису і попередньої оцінки безхазяйного майна зазначається кількість складених примірників, яка залежить від кількості сторін, що його підписали. Акт опису і попередньої оцінки безхазяйного майна затверджується керівником органу доходів і зборів або його заступником не пізніше ніж протягом трьох робочих днів після його складання. В акті опису і попередньої оцінки безхазяйного майна зазначаються повна назва кожного окремого предмета або групи однорідних предметів, детальний опис ознак кожного предмета, назва матеріалу, з якого виготовлено кожний з предметів, відсоток зносу та наявні пошкодження. Опис безхазяйного майна має забезпечити його ідентифікацію. Зовнішніми характеристиками такого майна також є країна-виробник та підприємство-виробник, артикул, серійний номер, фірмовий знак, етикетка тощо. Безхазяйне майно на підставі акта опису і попередньої оцінки безхазяйного майна у той самий день береться на облік підрозділом по роботі з безхазяйним майном. Узяте на облік безхазяйне майно зберігається відповідним органом доходів і зборів у власних (орендованих) приміщеннях або за актом опису і попередньої оцінки безхазяйного майна передається на відповідальне зберігання суб`єкту господарювання. Із суб`єктом господарювання, який прийняв безхазяйне майно на відповідальне зберігання, укладається відповідний договір.

Про кожний факт виявлення безхазяйного майна на суму 5 тис. грн і більше державні податкові інспекції направляють електронною поштою окреме спецповідомлення про виявлення (постановку на облік) безхазяйного майна за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку до відповідних територіальних органів доходів і зборів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів доходів і зборів. Територіальні органи доходів і зборів узагальнюють та направляють відповідні спецповідомлення до Міністерства доходів і зборів України. До спецповідомлення додаються копії актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна та фотознімки описаного безхазяйного майна (пункт 2.10. Порядку).

Згідно з пунктами 3.5., 3.6. Порядку безхазяйне майно, яке підлягає реалізації, передається суб`єкту господарювання, включеному до єдиного реєстру суб`єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна. Інформація про передачу на реалізацію безхазяйного майна розміщується у друкованих засобах масової інформації місцевого та територіального рівнів. У разі коли вартість безхазяйного майна, що передається на реалізацію, становить 1 тис. грн і більше, державними податковими інспекціями надсилається територіальним органам доходів і зборів, а ними - до Міністерства доходів і зборів України повідомлення про безхазяйне майно, яке пропонується передати на реалізацію, за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку для розгляду та оприлюднення на офіційній сторінці Міністерства доходів і зборів України в мережі Інтернет.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 затверджено Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним. Дія цього Порядку поширюється на майно, визнане безхазяйним відповідно до законодавства (підпункт 5 пункту 1 Порядку).

Згідно пункту 2 Порядку облік, попередня оцінка, а також відповідальність за зберігання майна, зазначеного у пункті 1 цього Порядку, до передачі його для подальшого розпорядження відповідно до пункту 9 цього Порядку покладаються на органи (суб`єкти господарювання), що здійснили вилучення або зберігають його.

Майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, зберігається органами (суб`єктами господарювання) у власних (орендованих) спеціально обладнаних приміщеннях (на майданчиках) або передається ними для зберігання іншим організаціям за договорами (пункт 3 Порядку).

Пунктом 7 Порядку встановлено, що оцінка майна, зазначеного в пункті 1 цього Порядку, провадиться комісією, яка утворюється органом, що здійснив його вилучення, у складі представників територіальних органів ДПС, органів (суб`єктів господарювання), що здійснили вилучення майна або зберігають його, фінансових органів та органів (суб`єктів господарювання), які здійснюватимуть розпорядження цим майном. За результатами роботи комісії складається акт опису, оцінки та передачі майна. Усі примірники акта підписуються членами комісії та затверджуються у термін не пізніше трьох днів після його складення керівником чи заступником керівника органу (суб`єкта господарювання), що здійснив вилучення або забезпечував зберігання зазначеного в пункті 1 цього Порядку майна. Територіальні органи ДФС на основі актів опису, оцінки та передачі майна забезпечують здійснення загального контролю за повнотою та своєчасністю перерахування до відповідного бюджету виручки від реалізації майна. Акт опису, оцінки та передачі майна є підставою для реалізації майна, зазначеного в пункті 1 цього Порядку, через підприємства роздрібної торгівлі, торгові біржі та аукціони.

Відповідно до пункту 9 Порядку майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку.

Пунктами 12-13 Порядку обумовлено, що на початку кожного року територіальні органи ДПС із залученням органів, що вилучають та обліковують майно, визначають на конкурсній основі торгівельні підприємства, яким доручатиметься реалізація майна, з обов`язковим занесенням їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться територіальними органами ДПС. Угоду з торгівельним підприємством, якому доручатиметься реалізація майна, укладає керівник чи заступник керівника (згідно з розподілом обов`язків) органу, що вилучив та обліковує майно, або особами, які виконують їх обов`язки, в межах повноважень, установлених законодавством.

Кошти, одержані від реалізації майна, продуктів його переробки, утилізації перераховуються до відповідного бюджету (пункт 14 Порядку).

Суд надавши оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, який міститься у справі, прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено перед судом наявності обставин з якими закон пов"язує можливість визнання недійсним правочину в судовому порядку, в т. ч. не аргументовано, порушення вимог закону відповідачами при взятті на облік - здійсненні реалізації на користь держави нафтоводяної суміші у кількості 162,4куб.м, як і не зазначено, яким чином при визнанні недійсними спірних актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 16.04.2021 та договору зберігання №1/2021 від 16.04.2021 (закінчив свою дію в момент передачі майна на реалізацію, пункт 6.2.) відновляться його порушені права.

Так, при наданні правової кваліфікації спірним відносинам сторін судом враховано, те що: - згідно з підпунктом 4 пункту 2.2. договору про співпрацю №214 від 02.12.2019 позивач забезпечує утилізацію продуктів, компонентів, матеріалів та пластових флюїдів, що формуватимуться під час облаштування та використання полігону, при цьому будь-яких зобов"язань ІФНТУНГ щодо передачі позивачу на утилізацію нафтоводяної суміші у кількості 162,4куб.м. умови договору не містять, як і не містять терміну (строку) забезпечення проведення такої утилізації; - доказів виконання договору №2105-1 від 21.05.2020, укладеного між виконавцем - ТОВ "Еко-Енергопром" та замовником - ТОВ "Укр-Газ-Ойл" про виконання робіт/надання послуг щодо збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, видалення та знешкодження відходів, з терміном дії 1 день (пункт 5.1.), як і доказів його пролонгації - позивачем суду не надано; - між позивачем та ІФНТУНГ не укладався договір про освоєння свердловин, а умови договору про співпрацю №214 від 02.12.2019 не передбачають механізму передачі свердловин на облаштування позивачу, а навпаки у разі такого зобов"язують позивача надати безоплатно на умовах додаткового договору відповідне обладнання та фахівців (підпункт 3 пункту 2.2.); - подані суду докази (т.1 а.с. 27-237, т.3 а.с.38-61) стосуються освоєння свердловини №64-Долина Товариством з обмеженою відповідальністю Спільним Українсько-Азербайджанським підприємством "УКР-АЗ-ОЙЛ", а не позивачем у справі і така господарська діяльність здійснювалась в т.ч. до моменту укладення договору про співпрацю №214 від 02.12.2019; - при взятті на облік, здійсненні опису, оцінки, прийнятті на зберігання, реалізації на користь держави спірного майна та зарахуванні значної суми коштів - 906 720,47грн в дохід місцевих бюджетів, відповідачами в повному обсязі дотримано, як Порядку взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 570 від 10.10.2013, так і Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України регламентовано, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принципи справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як сутності права в цілому. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу полягає в наданні суду більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

З огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 застосовується судами України, як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Статтею 6 Конвенції визначено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції передбачено, що кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Виходячи з аналізу вище викладеного та правових норм, визначених Господарським процесуальним кодексом України, Конституцією України, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального, процесуального права та фактичними обставинами справи, достовірно встановленими судом, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Слід сказати, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду. Така ж правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вище сказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для правового захисту інтересів позивача у межах цього спору, а наслідком є відмова в позові.

Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Газ-Ойл" до відповідачів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання недійсними актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна №1, №2, №3 від 16.04.2021, визнання недійсним договору зберігання №1/2021 від 16.04.2021 - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 20.06.2022

Суддя С.Кобецька