РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2022Справа № 910/1893/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Одинцові О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго СВ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 158 968,04 грн., за участю представників позивача - не з`явився, відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 158 968,04 грн. вартості недостачі вантажу на підставі ст. ст. 22, 611, 623, 908, 909, 924 ЦК України, ст. ст. 224, 306, 307 ГК України та ст. ст. 110, 129 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

18.02.2022 року позивач подав до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2022 року справу призначено до розгляду по суті на 16.03.2022 року.

04.05.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізник несе відповідальність лише за зберігання вантажу до його видачі одержувачу, а вантаж прийнятий позивачем без зауважень, що підтверджується пам`яткою про подання вагонів. Також вказав, що акти експертизи не є належним доказом у справі та заперечує проти покладення на нього витрат на проведення експертизи.

17.05.2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

13.06.2022 року представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явилися.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.02.2020 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карго СВ" (замовник) укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-39672267/2020-001 (далі - договір), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.3. договору визначено, що перевезення - це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГС, КОТІФ відповідно.

Згідно з п. 1.4. договору, надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Пунктом 1.5. договору погоджено, що договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до п. 1.10. договору, останній є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. Договору.

У даному випадку, договір укладений між позивачем та відповідачем 10.03.2020 року, про що свідчить повідомлення відповідача від 10.03.2020 року. Договір вводиться в дію з 19.11.2021 року.

24.04.2021 року між позивачем (виконавець) та Приватним підприємством "Агро-Транс Індустрія" (замовник) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 2411/21 Т, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання організувати від свого імені доставку вантажів

залізничним транспортом по території України і на експорт (крапни СНД, Євросоюзу та інші, вказані в заявці "замовника") та здійснити необхiднi розрахунки з перевізниками, інспекціями, контролюючими органами, регіональними митницями, брокерськими та іншими організаціями, які залучаються до поставки вантажів. Характер і об`єм вантажів, що доставляються, пункти відправлення і призначення, а також вартість послуг, що надаються, вказуються в додаткових угодах до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п. 1.1 договору).

09.11.2021 року між Приватним підприємством "Агро-Транс Індустрія" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" (покупець) укладено договір поставки № 1076/21, згідно п. 2.1 якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію, зазначену в п. 1.1 цього договору (що надалі іменується "товар"), на умовах передбачених цим договором, а покупець зобов`язується прийняти у продавця товар, який за якістю та кількістю відповідає умовам, визначеним цим договором та оплатити його вартість.

Пунктом 1.4 договору поставки погоджено ціну та загальну суму договору: кукурудза 3 клас, ціна з ПДВ за 1 тонну - 7 800,01 грн.

Пунктом 1.5.2 договору поставки визначено, що місце поставки зерновий термінал ТОВ "ЄВТ Грейн", спеціалізований морський порт "Ольвія".

25.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіеранс Глобал Мерчантс Україна" (покупець) та Приватним підприємством "Агро-Транс Індустрія" (постачальник) укладено договір поставки № SGU-21-P-679, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити й передати, а покупець зобов`язується, оплатити й прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - пшеницю 2-го класу та/або пшеницю 3-го класу, урожаю 2021 року (надалі іменовану -"Товар"), код Товару згідно з УКТ ЗЕД - 1001, насипом, відповідно до умов цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору ціна товару за цим договором за 1 (одну) метричну тонну в заліковій вазі становить 9 122,81 грн. плюс ПДВ 1 277,19 грн., разом 10 400 грн.

Пунктом 5.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується передати товар на умовах DAP (поставка в місці призначення) - ТОВ "ЄВТ Грейн".

Відповідно до договорів перевезення, оформлених залізничними накладними № 41986134 від 30.11.2021 року, (досильна накладна № 42054155 від 02.12.2021 року) та № 42112144 від 03.12.2021 року позивач передав відповідачу до перевезення зі станції відправлення Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Жовтнева (експ.) Одеської залізниці вантаж - зерно кукурудзи насипом, зокрема у вагонах: №№ 95167789, 95166724, 95135711, 58551441, 58533100, 95074282, 58559287, 58531849, 58533001, 58553785, 95062634 та вантаж - зерно пшениці насипом у вагоні № 58549031. Одержувачем вантажу є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВТ Грейн".

Будь-яких зауважень щодо маси вантажу з боку залізниці при його прийняті до перевезення та укладені зазначених договорів перевезення не було. Залізниця не скористалася своїм правом, визначеним п. 24 Статуту залізниць України, яким передбачено право залізниці перевіряти кількість та масу переданого до перевезення вантажу та погодилася із масою вантажу, визначеною відправником.

По прибутті вантажу на станцію призначення листами № Г10/12-3165 від 10.12.2021 року, № Г14/12-3183 від 14.12.2021 року вантажоодержувач повідомив станцію призначення Жовтневу Одеської залізниці, що при огляді вагонів виявлено їх пошкодження та просив провести комісійну видачу вантажу із вагонів №№ 58533001, 58553785, 95062634, 95074282, 58531849, 58551441, 58549031.

Листами № 584/М від 10.12.2021 року та № 591/М від 14.12.2021 року станція призначення Жовтнева Одеської залізниці повідомила одержувача про відсутність підстав для комісійної видачі вантажу з посилання на п. 52 Статуту залізниць України.

Пунктом 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Тобто, відповідач в порушення п. 52 та пп. "а" п. 129 Статуту залізниць України комісійну перевірку та видачу вантажу не зробив, комерційний акт про недостачу вантажу у вагонах №№ 58533001, 58553785, 95062634, 95074282, 58531849, 58551441, 58549031 не склав, про що свідчать його листи-відповіді № 584/М від 10.12.2021 року та № 591/М від 14.12.2021 року.

Станція призначення Жовтнева Одеської залізниці повідомила заявника про те, що спірні вагони були прийняті від залізниці без зауважень. Відповідач у своїх запереченнях проти позову також зазначає про те, що спірні вагони були прийняті від залізниці без зауважень, про що свідчить підпис відповідальної особи одержувача в пам`ятці про подавання вагонів форми ГУ-45.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. №113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458, не передбачено, ані права, ані обов`язку вантажоодержувача вносити до пам`яток про забирання вагонів будь-які зауваження, у тому числі і щодо технічного стану вагону, про стан ЗПП тощо.

Тобто, пам`ятка не свідчить про будь-які інші обставини, крім того факту, що залізниця передала, а вантажоодержувач прийняв відповідний вагон. Законодавством України не передбачено обов`язку вантажоодержувача вносити до цього документу будь-які інші відомості.

Отже, відсутність таких зауважень у відповідній пам`ятках не спростовує жодних обставин справи.

У зв`язку з відмовою залізниці здійснити комісійну видачу вантажу у зазначених вагонах, позивач замовив Регіональній Торгово-промисловій палаті Миколаївської області проведення експертизи.

За результатами проведення експертизи щодо вагонів №№ 58533001, 58553785, 95062634, 95074282, 58531849, 58551441 складений Акт експертизи № 120-1378 від 13.12.2021 року, відповідно до п. 6 цього акта завданням експертизи було визначення кількості вантажу шляхом зважування маси брутто і маси тари, зовнішній огляд вагона.

Експертизою встановлені наступні обставини:

1) при зовнішньому огляді розвантажувальних бункерів встановлено:

- у вагоні № 58551441 в нижній частині в місці прилягання кришки до корпусу бункера на першому від сходин розвантажувальному бункерi, зі сторони штурвалів, виявлено зазор на довжині 20 см, який частково затиснутий поролоном темного кольору, в щілинах є затиснуте зерно кукурудзи;

- у вагоні № 95074282 в нижній частині в місці прилягання кришки до корпусу бункера на першому від сходин розвантажувальному бункерi, з протилежної сторони від штурвалів, виявлено зазор на довжині 35 см, в якому затиснуте зерно кукурудзи, в місці зазору є слід - подряпини від механічного впливу на кришку бункера;

- у вагоні № 58531849 в місці прилягання кришки до корпусу бункера в нижній частині на третьому від сходин розвантажувальному бункері, зі сторони штурвалів, виявлено зазор на довжині 35 см, який частково задутий монтажною піною свіжого походження, в щілинах видно зерно кукурудзи, в місці зазору є слід - подряпини від механічного впливу на кришку бункера;

- у вагоні № 58533001 в місці прилягання кришки до корпусу бункера в нижній частині та кута третього від сходин розвантажувального бункера, зі сторони штурвалів, виявлено зазор на довжині 50 см, в щілинах якого затиснуте зерно кукурудзи, гумовий ущільнювач пошкоджений, в місці зазору є слід - подряпини, поріз на кришці бункеру від механічного впливу;

- y вагоні № 58553785 в нижній частині в місці прилягання кришки до корпусу бункера на першому від сходин розвантажувальному бункері, зі сторони штурвалів, виявлено зазор на довжині 40 см, в якому затиснуте та роздавлене зерно кукурудзи, в місці зазору є подряпини свіжого походження від механічного впливу на кришку люка;

- у вагоні № 95062634 в нижній частині в місці прилягання кришки до корпусу бункера на третьому від сходин розвантажувальному бункері, зі сторони штурвалів, виявлено зазор на довжині 25см, в якому затиснуте та роздавлене зерно кукурудзи, в місці зазору є подряпини свіжого походження від механічного впливу на кришку люка;

2) при зняттi ЗПП та розкритті у присутності експерта верхніх завантажувальних люків та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки, виявлено:

- у вагоні № 58551441 III (третій) та IV (четвертий) від сходин завантажувальні люки мають рівну поверхню без заглиблень, заповнені до повної місткості, між І (першим) та II(другим) люками і хв на довжині близько 1,20 м є конусоподібне поглиблення вантажу, воронка (порожнеча) з скосом вантажу завглибшки візуально до 0,20 м від поверхні, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою y бік першого розвантажувального люку (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив;

вантажу;

- у вагоні № 95074282 III (третій) та IV (четвертий) від сходин завантажувальні люки мають рівну поверхню без заглиблень, заповнені до повної місткості, між I (першим) та II (другим) люками від сходів на довжині близько 2,50 м є конусоподібне поглиблення воронка (порожнеча) з скосом вантажу завглибшки візуально до 0,40 м від поверхні, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік першого розвантажувального люку (з протилежної

сторони від штурвалів), який має зазор з затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив;

- у вагоні № 58531849 І (перший) та II (другий) від сходин завантажувальні люки мають рівну поверхню без заглиблень, заповнені до повної місткості, між та ІІІ (третім) та IV (четвертим) люками від близько 3,00 м є конусоподібне поглиблення вантажу, є воронка (порожнеча) з скосом вантажу завглибшки візуально до 0,50 м від поверхні, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік третього від сходів розвантажувального люку (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив;

- у вагоні № 58533001 І (перший) та II (другий) від сходин завантажувальні люки мають рівну поверхню без заглиблень, заповнень до повної місткості, між III (третім) та IV (четвертим) люками від близько 3,50 м є конусоподібне поглиблення вантажу, є воронка (порожнеча) з скосом вантажу завглибшки візуально до 1,20 м від поверхні, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік третього від сходів розвантажувального люку (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив;

- у вагоні № 58553785 III (третій) та IV (четвертий) від сходин завантажувальні люки мають рівну поверхню без заглиблень, заповнені до повної місткості, між І (першим) та II (другим) люками від сходів на довжині близько 2,60 м є конусоподібне поглиблення вантажу, воронка (порожнеча) з скосом вантажу завглибшки візуально до 0,50 м від поверхні, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз,

направленою у бік першого розвантажувального люку (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив;

- у вагоні № 95062634 І (перший) та II (другий) від сходин завантажувальні люки мають рівну поверхню без заглиблень, заповнені до повної місткості, між III (третім) та IV (четвертим) люками від сходів на довжині близько 1,00 м є конусоподібне поглиблення вантажу, є воронка (порожнеча) з скосом вантажу завглибшки візуально до 0,25 м від поверхні, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік третього від сходів розвантажувального люку (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутими зернами кукурудзи та механічний вплив.

3) візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися нестачі вантажу;

4) експертом зроблено висновок, що при зважування і огляді залізничних вагонів (хопер) №№ 58533001, 58553785, 95062634, 95074282, 58531849, 58551441 завантажених зерном кукурудзи, загальна фактична маса нетто складає 381 750 кг., що на 15 500 кг. менше проти даних, вказаних у залізничній накладній. Щільність закриття розвантажувальних бункетів не забезпечує збереження вантажу при транспортуванні.

За результатами проведення експертизи щодо вагону № 58549031 складений Акт експертизи № 120-1386 від 14.12.2021 року, відповідно до п. 6 цього акта завданням експертизи було визначення кількості вантажу шляхом зважування маси брутто і маси тари, зовнішній огляд вагонів. Експертизою встановлені наступні обставини:

1) при зовнішньому огляді розвантажувальних бункерів встановлено:

- у вагоні № 58549031 в нижній частині та кута третього від сходин розвантажувального бункера зі сторони штурвалів, в місці прилягання кришки до корпусу бункера, виявлено зазор на довжині 45 см, який затиснутий кусками поролону та частково задутий монтажною піною, в щілинах видно затиснуте зерно пшениці, в місці зазору гумовий ущільнювач пошкоджений, є подряпини, вигинання кришки люка від механічного впливу;

2) при знятті ЗПП вантажоодержувачем у присутності експерта

завантажувальних люках та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки, встановлено:

- у вагоні І (перший) та II (другий) від сходин завантажувальні люки мають рівну поверхню без заглиблень, заповнені до повної місткості, між ІІІ(третім) та IV (четвертим) люками від сходів на довжині близько 3,50 м є конусоподібне поглиблення вантажу, є воронка (порожнеча) з скосом вантажу завглибшки візуально до 1,40 м від поверхні, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, бік третього від сходів розвантажувального люку (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутими зернами пшениці та механічний вплив;

3) візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися нестачі вантажу;

4) експертом зроблено висновок, що при зважуванні і огляді залізничного вагона (хопер) № 58549031 завантаженого зерном пшениці, фактична маса нетто складає 62000 кг, що на 5 450 кг менше проти даних, вказаних у залізничній накладній. Щiльнiсть закриття третього вiд сходин розвантажувального бункера не забезпечує збереження вантажу при транспортуванні.

Зважування вказаних вагонів проводилось представником одержувача в присутності експерта регіональної Торгово-промисловою палатою Миколаївської області та представників відправника. При проведені експертизи представники станції Жовтнева Одеської залізниці присутні не були.

Згідно висновків експерта, недостача вантажу у вагонах №№ 58533001, 58553785, 95062634, 95074282, 58531849, 58551441 завантажених зерном кукурудзи склала 15 500 кг., а у вагоні № 58549031 завантаженого зерном пшениці склала 5 450 кг., щільність закриття розвантажувальних люків не забезпечує збереження вантажу при транспортуванні.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року (далі - Статут залізниць України) право на пред`явлення претензії та позову до залізниці у разі недостачі вантажу належить одержувачу.

Статтею 133 Статуту залізниць України визначено, що передача прав на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, засвідчується переуступним написом на відповідному документі - накладній.

Одержувачем даного вантажу є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВТ Грейн", яке у відповідності до вимог ст. 133 Статуту залізниць України передало право на пред`явлення позову вантажовідправнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Карго СВ" про що здійснено напис у вищезазначених залізничних накладних.

Таким чином, право на пред`явлення залізниці претензії або позову про відшкодування суми недостачі вантажу належить позивачу.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Крім того, у відповідності до абз. 3 п. 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Відповідно до п. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з п. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

В п. п. 114, 115 Статуту залізниць України закріплено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 129 Статуту залізниць України встановлено обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Підпунктом б) п. 130 Статуту залізниць України визначено, що у випадку недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач має право на пред`явлення до залізниці претензій або позовів за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Встановлені Актами експертизи № 120-1378 від 13.12.2021 року та № 120-1386 від 14.12.2021 року обставини свідчать про пошкодження спірних вагонів №№ 58533001, 58553785, 95062634, 95074282, 58531849, 58551441, 58549031 під час їх перевезення залізницею, що в силу п. 111 Статуту залізниць України унеможливлює звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу, навіть за умови непошкоджених пломб (ЗПП) вантажовідправника.

У п. 111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Поряд з цим, п. п. "А" п. 111 Статуту залізниць України складається з двох частин, де перша - передбачає можливість звільнити залізницю від відповідальності за недостачу вантажу у випадку одночасної наявності двох умов: вантаж прибув у непошкодженому вагоні і з непошкодженими пломбами відправника.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (31111), без перевірки вантажу.

Як вбачається з доданих до позовної заяви Актів експертизи, на станцію призначення Жовтнева Одеської залізниці спірні вагони №№ 58533001, 58553785, 95062634, 95074282, 58531849, 58551441, 58549031 прибули технічно несправним (пошкодженим). Технічна несправність даних вагонів полягає у механічному пошкодженні (вплив на розвантажувальні люка) та розжиманні розвантажувальних люків вагонів, наявність зазорів, через які проглядається затиснуте зерно пшениці і через які можлива втрата вантажу. І ці пошкодження виникли саме під час перевезення вантажу залізницею, оскільки на станції відправлення Черкаси Одеської залізниці дані вагони були у всіх відношеннях справні, підстав для відмови у користуванні цим вагонами та їх не допуску до перевезення не було.

Відповідно до п. 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони.

Більш того, сам відповідач прийняв переданий вантаж до перевезення у спірних вагонах без будь-яких зауважень до їх технічного стану. Вказане свідчить про вжиття вантажовідправником всіх необхідних заходів для збереження вантажу під час його перевезення, як це передбачено вимогами Статуту залізниць України та Правилами перевезень вантажів, а спірні вагони на станції відправлення Черкаси Одеської залізниці були у технічно справному стані, проте на станцію призначення Жовтнева Одеської залізниці прибули з вантажем вже в технічно несправному стані.

Отже, звільнити залізницю від відповідальності, у зв`язку з тим, що вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника не вбачається за можливе, оскільки спірні вагони прибули технічно пошкодженими.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо тверджень про те, що Акти експертизи РТПП Миколаївської області є неналежними та недопустимими доказами, спростовуються наступним.

Повноваження торгово-промислових палат на складання актів експертизи встановлені ч. 1 ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Позивач звернувся до РТПП Миколаївської області з проведенням експертизи, як до незалежної професійної організації, яка діє на підставі Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до ч. 1 ст. 11 якого торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Права торгово-промислових палат закріплюються в їх статутах і реалізуються у порядку, передбаченому законодавством України. Отже, повноваження торгово-промислових палат на проведення експертиз встановлені законом.

Суд зазначає, що в даному випадку предметом експертного дослідження ТПП Миколаївської області було визначення кількості вантажу шляхом зважування і зовнішній огляд вагонів, у яких було виявлено недостачу вантажу. Жодних висновків про якісні показники чи причини недостачі наданий позивачем Акт експертизи не містить.

Враховуючи зазначене вище та з урахуванням інституту належності та допустимості доказів, Акти експертизи РТПП Миколаївської області є належними та допустимими доказами, на підставі яких є можливим встановлення обставин справи, що входять до предмету доказування у даній справі, у тому числі щодо технічної справності (несправності) спірних вагонів, оскільки як вже зазначалось діюче законодавство України не встановлює певного виду доказів, виключно на підставі яких є можливим встановлення технічного стану вагону.

Також, відповідачем не надано жодного доказу, який би ставив під сумнів досвід та кваліфікацію експерта Гончаренко С.В.

Крім того, суд зазначає, що відповідач в порушення підпункту "а" п. 129 Статуту залізниць України комерційний акт не склав, що свідчить про його небажання здійснювати перевірку вантажу у спірних вагонах. Чинним законодавством України не передбачено обов`язкову участь представника залізниці при проведенні експертиз регіональними Торгово-промисловими палатами. Отже, дані обставини виключають обов`язкову участь представника залізниці у проведенні експертизи регіональною Торгово-промисловою палатою Миколаївської області на замовлення відправника або одержувача вантажу.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", яка визначає, що відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу, є помилковими, оскільки в цій нормі йдеться про припинення відповідальності за збереження вантажу після видачі одержувачу, а не про звільнення від відповідальності за втрату вантажу під час перевезення залізницею.

Відповідно до розрахунку позивача, що здійснений з врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п. 27 Правил видачі вантажів для категорії "інші вантажі", до яких відноситься зерно кукурудзи та пшениці, складає 0,5%.

Нестача вантажу з урахуванням норм природної втрати та граничного розходження визначення маси становить:

- у вагоні № 58551441 - 1 166,75 кг. (66 650 кг. маса вантажу у спірному вагоні * 0,5% норма природної втрати під час перевезення = 333,25 кг; 1 500 кг. недостача вантажу у вагоні - 333,25 кг. = 1 166,75 кг.);

- у вагоні № 95074282 - 1 866,75 кг. (66 650 кг. маса вантажу у спірному вагоні * 0,5% норма природної втрати під час перевезення = 333,25 кг; 2 200 кг. недостача вантажу у вагоні - 333,25 кг. = 1 866,75 кг.);

- у вагоні № 58531849 - 2 167 кг. (66 600 кг. маса вантажу у спірному вагоні * 0,5% норма природної втрати під час перевезення = 333 кг; 2 500 кг. недостача вантажу у вагоні - 333 кг. = 2 167 кг.);

- у вагоні № 58533001 - 5 124,5 кг. (65 100 кг. маса вантажу у спірному вагоні * 0,5% норма природної втрати під час перевезення = 325,5 кг; 5 450 кг. недостача вантажу у вагоні - 325,5 кг. = 5 124,5 кг.);

- у вагоні № 58553785 - 2 567 кг. (66 600 кг. маса вантажу у спірному вагоні * 0,5% норма природної втрати під час перевезення = 333 кг; 2 900 кг. недостача вантажу у вагоні - 333 кг. = 2 567 кг.);

- у вагоні № 95062634 - 671,5 кг. (65 700 кг. маса вантажу у спірному вагоні * 0,5% норма природної втрати під час перевезення = 328,5 кг; 1 000 кг. недостача вантажу у вагоні - 328,5 кг. = 671,5 кг.);

- у вагоні № 58549031 - 5 112,75 кг. (67 450 кг. маса вантажу у спірному вагоні * 0,5% норма природної втрати під час перевезення = 337,25 кг; 5 450 кг. недостача вантажу у вагоні - 337,25 кг. = 5 112,75 кг.).

Загальна недостача зерна кукурудзи за накладною № 41986134 (досильна накладна № 42054155) становить - 13 563,5 кг. (1 166,75 кг. + 1 866,75 кг. + 2 167 кг. + 5 124,5 кг. + 2 567 кг. + 671,5 кг. = 13 563,5 кг.) та зерна пшениці за накладною № 42112144 становить - 5 112,75 кг.

Тому з урахуванням вартості 1 тонни відвантаженого зерна кукурудзи, що становить 7 800,01 грн./т, загальна вартість недостачі за накладною № 41986134 (досильна накладна № 42054155) складає 105 795,44 грн. (13 563,5 кг. нестача вантажу * 7,80 ціна за 1 кг. кукурудзи), а загальна вартість недостачі зерна пшениці з вартістю 10 400 грн./т. за накладною № 42112144 складає 53 172,60 грн. (5 112,75 кг. нестача вантажу * 10,40 грн. ціна за 1 кг. пшениці).

Розмір понесених позивачем збитків встановлено відповідно до наявних в матеріалах справи договорів поставки № 1076/21 від 09.11.2021 року та № SGU-21-P-679 від 25.11.2021 року, видаткових накладних № РН-0000342 від 09.12.2021 року, № РН-0000344 від 10.12.2021 року та № РН-0000337 від 14.12.2021 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, наявність своєї вини у втраті вантажу позивача не спростував.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність складу господарського правопорушення, який включає в себе: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність особи); збитки, завдані такою поведінкою; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вину особи, внаслідок протиправної поведінки якої було заподіяно збитки.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч ст. 74 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення 158 968,04 грн. вартості недостачі вантажу під час перевезення підлягають задоволенню повністю.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 7 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи щодо встановлення кількості вантажу шляхом зважування та стану спірних вагонів, позивач надав заявки на проведення експертизи № 1012/08 від 10.12.2021 року та № 1412/05 від 14.12.2021 року, рахунки на оплату № 120-1378 від 13.12.2021 року та № 120-1386 від 15.12.2021 року, а також платіжні доручення № 414 від 13.12.2021 року на суму 5 460 грн. та № 4418 від 16.12.2021 року на суму 5 382 грн.

Оскільки витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, необхідної для розгляду даної справи належними і допустимими доказами підтверджені позивачем, з урахуванням того, що здійснення операції з переваження вантажу було необхідним для встановлення обсягу нестачі вантажу, витрати в сумі 10 842 грн. згідно з приписами ст. ст. 123, 127, 129 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, а вказана вимога підлягає задоволенню судом.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго СВ" (18008, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, 83, офіс 45; код 39672267) 158 968 (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 04 коп. вартості недостачі вантажу, 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. судового збору та 10 842 (десять тисяч вісімсот сорок дві) грн. витрат на проведення експертизи.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.06.2022 року.

Суддя С.О. Чебикіна