ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року м.Дніпро Справа № 904/6512/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 (рішення підписано 18.11.2021, суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія", смт.Макарів, Київська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс", м. Дніпро

про стягнення 163 023,53 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс" 163023,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що позбавило позивача права включити суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 163 023,53 грн, яка фактично є збитками позивача.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 у даній справі у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним реальних збитків у визначеному ним розмірі, а також доказів на підтвердження бездіяльності відповідача щодо реєстрації податкових накладних, звернення позивача до контролюючого органу та доказів неотримання податкового кредиту, що свідчить про недоведення позивачем наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із згаданим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник вказує, що з усіх платежів на суму 978141,20 грн відповідачем не зареєстровано жодної податкової накладної, з яких 20% становить 163023,53 грн. Відсутність факту реєстрації платником податку-продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п.201.1 ст.210 Податкового кодексу України, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та, відповідно до чого можливістю скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 163 023, 53 грн.

Скаржник стверджує, що внаслідок нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних, позивачу були спричинені збитки на суму 163 023,53 грн.

3.2 Доводи інших учасників справи

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 залишено без руху; надано товариству з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення цього строку, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2022 відкрито провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021; згідно положень ч.13 ст.8, ч.2 ст.271 Господарського процесуального кодексу України постановлено розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

04.12.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс" (підрядником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" (замовником) укладено договір підряду №04-12/2019, відповідно до п.1.1 якого підрядник зобов`язався поставити за замовленням замовника конструкції, іменовані надалі товар та виконати монтажні роботи у завчасно підготовлених отворах на об`єкті замовника, розташованому за адресою: м.Павлоград, вул.Заводська, 44, замовник зобов`язався прийняти виконані по даному договору роботи, а платник - сплатити вартість робіт по даному договору.

Згідно з п.п.1.2 -1.4 договору підрядник поставляє товар відповідно до специфікацій, які після її підписання замовником є невід`ємною частиною договору. Товар включає: профіль ПВХ; ворота промислові; двері металеві. Гарантійний строк - 1 рік, з моменту передачі товару, за винятком випадків поломки та псування товару з вині покупця або третьої сили.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що підрядник зобов`язаний в строк, не пізніше 3-х робочих тижнів з моменту оплати та точних замірів поставити за замовленням замовника конструкції та розпочати монтажні роботи. На момент підписання договору підрядник самостійно здійснив заміри отворів для монтажу обладнання.

За умовами п.п.3.1, 3.3., 3.5., 3.6 договору загальна вартість робіт відповідно до специфікацій. Оплата товару замовником відбувається шляхом внесення 80% сплати на р/р підрядника. Остаточний розрахунок в розмірі 20% здійснюється на протязі 5-ти календарних днів з дня підписання актів виконаних робіт. Оплата здійснюється безготівковим шляхом у формі платіжного доручення в національній валюті України. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника по даному договору.

Приймання - здавання виконаних робіт відбувається шляхом підписання акту виконаних робіт уповноваженими представниками сторін (п.4.1 договору).

Строк дії даного договору встановлюється з дня його укладання сторонами та діє до повного виконання обов`язків за цим договором (п.10.1 договору).

Відповідно до умов договору сторонами були підписані специфікації щодо поставки товару на загальну суму 978 141,20 грн, а саме:

- специфікація №1 до договору: промислові секційні ворота розміром 3015х3000 у кількості 1 шт. вартістю 60710,62 грн; промислові секційні ворота розміром 4510х4500 у кількості 2 шт. вартістю 170783,43 грн; промислові секційні ворота розміром 4510х4500 у кількості 5 шт. вартістю 303553,10 грн; промислові секційні ворота розміром 4510х4500 у кількості 1 шт. вартістю 45960,00 грн; комплект для автоматизації промислових воріт ТR-20035-400KIT у кількості 1 шт. вартістю 10242,50 грн; комплект для автоматизації промислових воріт ТR-3531-230KIT у кількості 8 шт. вартістю 107796,05 грн; всього з ПДВ - 699 045,70 грн;

- специфікація №2 до договору: двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2050х1100 у кількості 1 шт. вартістю 19200,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2050х1080 у кількості 1 шт. вартістю 19200,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2050х1075 у кількості 1 шт. вартістю 18000,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2050х1080 у кількості 1 шт. вартістю 18000,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2050х1080 у кількості 1 шт. на вартістю 18000,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2050х1070 у кількості 1 шт. вартістю 19200,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2050х1090 у кількості 1 шт. вартістю 19200,00грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2050х1090 у кількості 1 шт. вартістю 19200,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2730х2480 у кількості 1 шт. вартістю 35280,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2730х1470 у кількості 1 шт. вартістю 21720,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2710х1470 у кількості 1 шт. вартістю 21720,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2710х1480 у кількості 1 шт. вартістю 21720,00 грн; двері металеві протипожежні однопільні ЕІ 30 розміром 2950х1270 у кількості 1 шт. вартістю 19500,30 грн; всього з ПДВ - 269 940,30 грн;

- за специфікацією №3 до договору: металопластикові конструкції у кількості 5,78м2, ціна за одиницю без ПДВ - 1319,95 грн; всього з ПДВ - 9 155,20 грн.

На виконання умов договору ТОВ "Газова Будівельна Компанія" здійснено оплату у розмірі 978 141,20 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №1379 від 09.12.2019 на суму 530 164,00 грн, у тому числі 20% ПДВ - 88 360,67 грн (аванс на ворота); №1380 від 09.12.2019 на суму 150 000,00 грн у тому числі 20% ПДВ - 25 000,00 грн (аванс на ворота); №1381 від 09.12.2019 на суму 9 155,20 грн (у тому числі 20% ПДВ - 1 525,87 грн (аванс на фрамуги);№1384 від 10.12.2019 на суму 35 000,00 грн у тому числі 20% ПДВ - 5 833,33 грн (аванс на двері); №1441 від 26.12.2019 на суму 35 000,00 грн у тому числі 20% ПДВ - 42303,67 грн. (оплата за конструкції).

Позивач вважає, що у замовника (покупця) виникло право на податковий кредит у сумі 163 023,54 грн.

01.02.2021 ТОВ "Газова Будівельна Компанія" направило на адресу ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс" претензію № 29/01-21 від 29.01.2021, в якій запропонувало відповідачу сплатити суму завданого збитку у розмірі 163023,53 грн (втраченого податкового кредиту) за нездійснення останнім реєстрації податкових накладних.

Вказана претензія залишена відповідачем без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами ст.269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України).

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст.174 Господарського кодексу України.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 статті 179 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (частина 2 статті 180 Господарського кодексу України).

Аналогічна норма закріплена у статті 638 Цивільного кодексу України, за якою договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.

Частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно із частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши умови договору підряду №04-12/2019 від 04.12.2019 та специфікацій до нього, судом встановлено, що між сторонами у справі фактично укладено змішаний договір, який містить елементи як договору підряду, так і договору поставки.

Умовами договору сторони не узгодили яка сторона повинна здійснювати реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН). Однак чинне законодавство передбачає, що таку реєстрацію податковий накладних у ЄРПН здійснює платник податку.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН покупцем послуг. Тому колегія суддів приходить до висновку, що обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну покладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс".

Відповідно до п.14.1.181 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розд.V цього Кодексу.

За змістом пп."а" п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені / нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/ послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в ЄРПН, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Як вже зазначалось, згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України на продавця товарів / послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Стаття 201 Податкового кодексу України передбачає, що у разі невиконання продавцем покладених на нього обов`язків щодо складання та реєстрації податкових накладних у ЄРПН, платник ПДВ має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця за формою згідно з додатком 8 до такої декларації відповідно до наказу Міністерства Фінансів України від 28.01.2016 №21.

Разом з тим, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Таким чином, місцевий господарський суд помилково зазначив, що права позивача, в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних, підлягають захисту шляхом подання позивачем, разом з податковою декларацією за відповідний звітний податковий період, заяви зі скаргою на дії відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, належним способом захисту для позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Відповідно до частин 1, 2 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ч.1 ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України та ст.224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п.14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17).

Відповідач не виконав вимог ст.201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних, у зв`язку з цим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 163 023,53 грн.

При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18).

Отже має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на стягнення збитків у зв`язку з порушенням останнім обов`язку щодо реєстрації податкових накладних

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.01.2022 у справі №910/3338/21.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За приписами п.2 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що рішення господарського суду ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

4.5 Розподіл судових витрат

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія" задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 у справі №904/6512/21 скасувати.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс", м. Дніпро на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Будівельна Компанія", смт.Макарів, Київська область збитки у розмірі 163 023 (сто шістдесят три тисячі двадцять три) грн 53 коп, судовий збір за подання позовної заяви - 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн та за подання апеляційної скарги - 3 405,00 (три тисячі чотириста п`ять) грн.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до п.2 ч.1 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.О. Кузнецов

Суддя В.Ф.Мороз

Суддя А.Є.Чередко