ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.02.2022 Справа №905/2284/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Мальованій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (4404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; )

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; )

про стягнення збору за зберігання вантажу в розмірі 2858,15 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Акціонерне товариство "Українська залізниця" особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення збору за зберігання вантажу в розмірі 2858,15 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов п.6 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017, а саме затримку вагонів на коліях ст. Маріуполь-Сортувальний, що стало підставою для нарахування позивачем збору за зберігання вантажу в розмірі 2858,15 грн.

Представник позивача під час розгляду справи наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача під час розгляду справи надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог відповідач посилався на те, що плата за користування в сумі 33 989,76 грн. з ПДВ, збір за зберігання вантажу в сумі 2 858,16 грн. з ПДВ та 1741,25 грн. з ПДВ були визнані у претензійному порядку і вже сплачені, про що свідчать дані відомості плати за користування вагонами № 20039099р та накопичувальної картки № 233060833, які підписані працівниками позивача та відповідача без зауважень. На думку відповідача, позивачем виконано розрахунок збору за зберігання вантажу всупереч ст. 46 Статуту та п. 8 Розділу 7 ППВ, в результаті чого термін зберігання вантажу у потягу №9541 завищено на добу.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

28.02.2017 між публічним акціонерним товариством Українська залізниця (далі - залізниця) та приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (далі - власник колії) року був укладений договір № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця (далі договір 1).

Відповідно до п.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди від 22.05.2018) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Згідно п. 3 договору 1 рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці. Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т. ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна, встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф. ВУ-15 (п.5 договору 1 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 до договору № 1/28 від 28.02.2017).

Згідно з пунктом 6 договору 1 (в редакції додаткової угоди від 22.05.2018 до договору № 1/28 від 28.02.2017) кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: в маршрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження - в кількості, що прибуває на станцію; в поїздах з різними вантажами - не більше 228 осей (57 вагонів); в маршрутах, що прибувають на станцію Рудна - не більше 220 осей (55 вагонів).

Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 3-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин, після закінчення передавальних операцій.

Відповідно до пункту 10 договору 1 на під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів - 29,2 годин.

Відповідно до пункту 14 договору 1 власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 (пп. б);

- інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1 (пп. в).

Збори і плати вносяться залізниці згідно чинного законодавства.

Згідно з пунктом 15 договору 1 (в редакції додаткової угоди 17.07.2018), при переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника Залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.

Строк дії договору про експлуатацію колії погоджений до 31.12.2020 включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019). Факт продовження строку дії на тих самих умовах та на той самий строк під час розгляду даної справи сторони не заперечували.

Також між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40-00191129/2020-0001 від 30.06.2020.

Вказаний факт підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням акціонерного товариства "Українська залізниця" про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40-00191129/2020-0001 від 30.06.2020, яким перевізник засвідчив прийняття від приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та повідомив останньому про присвоєні йому коди: 1. відправника/одержувача 3134; 2. платника 8119897 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2021 о 01 год. 25 хв. на станцію Маріуполь-Сортувальний на адресу відповідача зі станції Волноваха прибув потяг №3803, до складу якого входило 62 вагона, з яких 20 вагонів філії Центру транспортної логістики АТ Укрзалізниця та 42 власних вагонів.

Факт подачі позивачем спірних вагонів потягу № 3803 на 4 колію станції Маріуполь-Сортувальний та їх передача 13.03.2021 о 05 год. 05 хв. та 05 год. 45 год. підтверджений пам`ятками № 785 та № 786 про подавання вагонів.

Згідно пам`яток передача вагонів відбулась без зауважень щодо їх технічного стану. Вагони у кількості 57 шт. були передані на відповідальність одержувача о 05 год. 05 хв., а вагони у кількості 5 шт. були передані на відповідальність одержувача о 05 год. 45 хв., згідно умов договору № 1/28 від 28.02.2017.

Як вже зазначалося, відповідно до п.6 договору №1/28 (в редакції додаткової угоди від 22.05.2018 до договору № 1/28 від 28.02.2017) вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 3-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин, після закінчення передавальних операцій.

Згідно акту про затримку вагонів № 1-60 від 15.03.2021, що складений у присутності агента комерційного станції та прийомоздавальника, потяг у кількості 62 вагонів прибраний з 3 колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний частинами, а саме: 4 вагона 13.03.2021 о 15 год. 30 хв., 58 вагонів 15.03.2021 о 21 год. 15 хв.

Позивач зазначає, що, враховуючи п.6 договору №1/28, відповідач повинен був забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто 57 вагонів не пізніше 09 год. 05хв.13.03.2021, а 5 вагонів не пізніше 09 год. 45 хв. 13.03.2021.

Разом із тим, вагони у кількості 4 шт. (60297850, 63311971, 60609930, 65484208), які були передані на відповідальність одержувача о 05 год. 45 хв, були вивезені відповідачем 13.03.2021 о 15 год. 30 хв., що підтверджується актом про затримку вагонів № 1-60 від 15.03.2021 та пам`яткою про подавання вагонів №786.

Решта вагонів у кількості 58 шт. були вивезені відповідачем 15.03.201 о 21 год. 15 хв., що підтверджується актами загальної форми № 1-60 від 15.03.2021 та № 6-288 від 17.03.2021.

Фактично, час простою вагонів потягу, на станції Маріуполь-Сортувальний, тривав до 15.03.2021 до 21 год 15 хв., про що залізницею 17.03.2021, у присутності комерційного агента Голдаєвої Т.О. та ДСІ Іорданової М.А. станції Маріуполь-Сортувальний був складений акт загальної форми №6-288.

Відомість плати за користування 42 вагонами № 20039099р, накопичувальна картка №23060833, були пред`явлені ПрАТ ММК ім. Ілліча для підписання і оплати. Представник ПрАТ ММК ім. Ілліча відомість і накопичувальні картки підписав без зауважень.

Претензією від 06.05.2021 залізниця звернулась до приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з вимогою сплатити кошти у розмірі 41 447,32 грн, в тому числі плата за користування вагонами в сумі 33 989,76грн. з ПДВ, збір за зберігання вантажу в сумі 5 716,32 грн. з ПДВ та охорону вантажу в сумі 1 741,24 грн. з ПДВ.

Листом №94/528 від 07.06.2021 відповідач відхилив вимоги претензії в частині сплати збору за зберігання вантажу в сумі 5 716,32 грн. з ПДВ з посиланням на те, що несвоєчасне звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний сталося з причин, що не залежали від ПрАТ ММК ім. Ілліча, а позивачем термін зберігання вантажу у потягу № 3803 завищено на добу. У зв`язку з цим відповідач не заперечував щодо оплати додаткових зборів в сумі 38 561,69 грн., з яких: 33 962,26 грн. з ПДВ плата за користування вагонами, 2858,18 грн. з ПДВ та збір за зберігання вантажу та 1741,25 грн. з ПДВ за охорону вантажу.

В подальшому, накопичувальна картка №23060834 була пред`явлена ПрАТ ММК ім. Ілліча для підписання і оплати. Представник ПрАТ ММК ім. Ілліча накопичувальну картку підписав із зауваженнями такого змісту: сума 2381,80 грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку.

Як вказує позивач відповідач оплатив плату за користування вагонами лише в сумі 2858,15 грн.

Оскільки збір за зберігання вантажу в сумі 2858,15 грн. залишився несплаченим відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір перевезення (стаття 908 ЦК України). Загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них (частина 2 статті 908 ЦК України).

Положеннями частини 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, пунктом 8 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.

Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.

Спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є правовідносинами з надання послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів залізницею та їх зберіганням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), положення якого, згідно з п. 2 Статуту, визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п.3 Статуту).

За приписами п. 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Згідно з п.71 Статуту, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором.

Стаття 46 Статуту залізниць України (з наступними змінами і доповненнями) встановлює, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Правила зберігання вантажів, затверджені на підставі пункту 5 Статуту залізниць України наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року N 644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції 24 листопада 2000 року N 866/5087 (з наступними змінами і доповненнями), пунктом 5 передбачають, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Пункт 8 Правил зберігання вантажів встановлює, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо), при цьому термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво N 1), затверджений наказом Мінтрансу України від 15 листопада 1999 року N 551 та зареєстрований Міністерством юстиції 1 грудня 1999 року за N 828/4121 (з наступними змінами і доповненнями) в пункті 2 розділу 2 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів, а отже, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Виходячи з пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року N 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 року за N 165/3458 (далі - Правила користування) у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток N 6 до Правил користування) який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Аналогічні вимоги містять також Правила складання актів, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року N 334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08 липня 2002 року за N 567/6855, відповідно до пункту 1 яких при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6).

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства (пункт 3 Правил складання актів).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком N 6 до Правил користування.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/5743/16 від 04 липня 2018 року.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів та їх номери.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду у справі №905/175/21 від 18.10.2021.

Затримка вагонів на станції з вини відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи актом загальної форми №1-60 (форма ГУ-23а) від 15.03.2021, яким встановлено, що поїзд №3803 прибув 13.03.2021 о 01:25 год на 3 колію парка прибуття. 57 вагонів віднесені на відповідальність вантажоодержувача згідно договору №1/28 13.03.2021 на 05:05, а 5 вагонів 13.03.2021 на 05:45 год. Состав у кількості 62 вагона прибрані з 3-ої колії парка прибуття Маріуполь- Сорт частинами: 4 вагона 13.03.2021 о 15:30 год., 58 вагонів 15.03.2021 о 21:15 год. В акті також зазначено, що вагони простоювали з вини вантажоодержувача.

Вказаний акт підписано з боку відповідача із позначкою провини одержувача у зазначених обставинах немає.

Також, 17.03.2021 позивачем складено акт загальної форми №6-288 (форма ГУ- 23), в якому (між іншого) зазначено, що термін затримки 58 вагонів склав з 09 год. 45 хв. 13.03.2021 по 21 год. 15 хв. 15.03.2021. За затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі: збір за зберігання вантажів (166 т, 2 доби) 4014,50 грн.; термін затримки склав з 09 год 45 хв 13.03.2021 по 21 год 15 хв 15.03.2021.

Таким чином, за висновками суду, залізницею належними та допустимими доказами доведено факт затримки вагонів з вини одержувача. Крім того, зауваження представника відповідача, викладені ними при підписанні акту загальної форми №1-60 (форма ГУ-23а) від 15.03.2021 та на накопичувальній карті № 23060833, не свідчать самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами, викладених в цих зауваженнях обставин, про доведеність відповідачем обставин затримки вагонів саме з вини залізниці. До того ж, виходячи з умов договору №1/28 від 28.02.2017, власником колії до станції Маріуполь-Сортувальний є саме відповідач, а під`їзна колія, на якій знаходились спірні вагони, належить залізниці.

Враховуючи п.6 договору №1/28, відповідач повинен був забрати спірні вагони з 4 колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто 57 вагонів не пізніше 09 год. 05хв. 13.03.2021, а 5 вагонів не пізніше 09 год. 45 хв. 13.03.2021.

Разом із тим, вагони у кількості 4 шт. були вивезені відповідачем 13.03.2021 о 15 год. 30 хв., а вагони у кількості 58 шт. були вивезені відповідачем 15.03.2021 о 21 год. 15 хв., що підтверджується актами загальної форми № 1-60 від 15.03.2021 та № 6-288 від 17.03.2021.

Фактично, час простою вагонів потягу, на станції Маріуполь-Сортувальний, тривав до 15.03.2021 до 21 год 15 хв., про що залізницею 17.03.2021, у присутності комерційного агента Голдаєвої Т.О. та ДСІ Іорданової М.А. станції Маріуполь-Сортувальний був складений акт загальної форми №6-288.

Вагони у кількості 58 штук з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний були забрані локомотивом ПрАТ «ММК ім. Ілліча» о 21 год 15 хв. 15.03.2021, загальний час простою склав 60 год 00 хв.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18.10.2021 у справі №905/175/21 викладено наступну правову позицію:

- всі вантажі, які прибувають на станцію призначення, зберігаються безкоштовно протягом доби, проте порядок обчислення початку безкоштовного строку залежить виключно від причин несвоєчасного вивантаження вантажу;

- у випадку затримки вантажу термін безкоштовного зберігання варто обчислювати після спливу 4-х годин, передбачених умовами договору для забирання вагонів;

- безкоштовну добу зберігання вантажу у випадку доведеності позивачем затримки вагонів необхідно розраховувати наступним чином: до часу прибуття потягу підсумовується час для розвантажувально-передавальних операцій та 4-х годинний термін для забирання вагонів, і лише після спливу вказаного часу починається відлік безоплатної доби зберігання вантажу.

Порядок зберігання та нарахування у зв`язку з цим відповідного збору регламентується Правилами зберігання вантажів.

Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу (пункт 5 Правил зберігання).

Пунктом 46 Статуту залізниць передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009 передбачено, що неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

З огляду на вищезазначену правову позицію Верховного суду безкоштовну добу слід розраховувати наступним чином: потяг № 3803 прибув 13.03.2021 о 01:25 год, о 05 год. 05 хв. 13.03.2021 закінчились приймально-здавальні операції 57 вагонів згідно пам`ятки про подавання вагонів № 785, а тому, відлік безоплатної доби зберігання вантажу з урахуванням п. 6 договору розпочався з 09:05 год. 13.03.2021 та закінчився о 09:05 год. 14.03.2021.

Оскільки о 05 год. 45 хв. 13.03.2021 закінчились приймально-здавальні операції 5 вагонів згідно пам`ятки про подавання вагонів № 786, а тому, відлік безоплатної доби зберігання вантажу з урахуванням п. 6 договору розпочався з 09:45 год. 13.03.2021 та закінчився о 09:45 год. 14.03.2021.

Фактично состав у кількості 58 вагонів прибрано з 4 колії парка прибуття Маріуполь-Сорт. 15.03.2021 о 21:15 год., що підтверджується актами загальної форми №1-60 від 15.03.2021 (форма ГУ-23) та №6-288 від 17.03.2021 (форма ГУ-23).

Суд також враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 904/5743/16, де, між іншим, вказано, що належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції, є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком №6 до Правил користування вагонами і контейнерами.

Таким чином, зі змісту вказаних вище положень чинного законодавства слідує, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу.

Отже, в даному випадку не мало місце вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці та подача вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Так, за матеріалами справи, була наявна затримка вантажу через його невивезення зі станції одержувачем власними засобами, відповідно до умов договору, після оформлення передавальних операцій та підписання сторонами пам`яток про подання вагонів, що стало підставою для затримки вантажу, який фактично було передано одержувачу, і який знаходився на коліях станції Маріуполь-Сортувальна.

За таких обставин, позивачем доведено затримку вантажу, яка сталась з вини відповідача.

Перевіривши визначені залізницею вихідні дані, судом встановлено, що позивачем, в акті загальної форми №6-288 вірно визначений час початку простою, відповідно до п.6 договору вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій. Відповідно загальний час простою також визначений правильно.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона), засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

За приписами п. 2.1 глави 2 Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування розділу ІІІ Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів збірника, після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Позивачем нараховано відповідачу збір за зберігання вантажів у загальній сумі 5716,30 грн. з ПДВ (2381,80 без ПДВ).

Нарахована сума внесена до накопичувальних карток (ф. ФДУ-92) №23060833 та №23060834. Під час розгляду даної справи сторони не заперечували щодо сплати відповідачем платежів, нарахованих за накопичувальною карткою №23060833. Збір за зберігання вантажу, нарахований за накопичувальною карткою №23060834 в сумі 2858,15 грн. з ПДВ, відповідачем на час розгляду справи не сплачено.

Перевіривши розрахунок позивача, господарським судом встановлено, що він є арифметично правильним та враховуючи часткову сплату відповідачем суми збору за зберігання ватажу у розмірі 2858,15 грн., задоволенню підлягає вимога про стягнення збору за зберігання ватажу у заявленому розмірі 2858,15 грн.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно приписів ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця до приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення збору за зберігання вантажу в розмірі 2858,15 грн. задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ) на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (4404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; ) збір за зберігання вантажу в розмірі 2858,15 грн., судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 22.02.2022 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.06.2022.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова