ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року м. Дніпро Справа № 904/6018/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання: Абадей М.О.

представники сторін:

від прокуратури: Шустова В.А.

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021р.

(суддя Ніколенко М.О., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 13.12.2021р.)

за позовом: Зступника керівника Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області, м. Нікополь в інтерсах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області

до В.-1: Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області,смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області

В-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ", м. Київ

про визнання недійсними додаткових угод№ 1/1 від 04.02.2021р., № 2 від 08.02.2021р., № 3 від 09.02.2021р., № 4 від 10.02.2021р., № 5 від 12.02.2021р., № 6 від 15.02.2021р., № 7 від 02.04.2021р. до договору № 37 від 29.01.2021р. про постачання природного газу, та про стягнення 244 891,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Зступник керівника Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області

в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" про визнання недійсними додаткових угод: № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 постачання природного газу, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2; стягнення з відповідача - 2 244 891,15 грн.

2. Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 р. позов залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 ст. 226 ГПК України.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що Червоногригорівська селищна рада Нікопольського району Дніпропетровської області не є належним Позивачем за цим позовом, Прокурором неправильно визначений орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, оскільки у Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовом до виконавчого комітету з вимогами про визнання недійсними договорів, укладених Виконавчим комітетом, та застосування реституції за такими правочинами.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 р. та направити справу до Господарського суду Дніпропетровської області, для продовження розгляду.

В обгрунтування своєї апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що при зверненні до суду з позовом про визнання недійсними договорів закупівлі та додаткових угод до них, Прокурор може звертатися в інтересах органів, до сфери управління яких належить Замовник. Відповідна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного .Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18 від 19.08.2020 у справі № 925/47/19, від 25.08.2020 у справі № 913/153/19, від 17.02.2021 у справі № 912/738/20.

Водночас, на думку Скаржника, суд при прийнятті оскаржуваної ухвали проігнорував висновки викладенні у постановах Верховного Суду щодо правомірності звернення Прокурора з позовом в інтересах місцевої ради, яка є Замовником та до сфери управління якої належить Замовник за оспорюваним договором.

При цьому Скаржник зазначає, що неправильне визначення Позивача Прокурором при зверненні до суду не є підставою та на має юридичним наслідком залишення без розгляду позов. Якщо суд встановить, що особі, в інтересах якої звернувся Прокурор, не належить право на захист якого подано позов, законодавством встановлено інший юридичний негативний наслідок, ніж залишення позову без розгляду.

Скаржник наголошує на тому, що навіть якщо погодитись з безпідставним висновком суду про невірне визначення прокурором Позивача у даній справі, це за будь-яких обставин не є підставою для застосування п.2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Сторони не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.02.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Подобєд І.М., Орєшкіна Е.В..

Розпорядженням керівника апарату суду від 09.03.2022 р., у зв`язку із припиненням повноважень судді Подобєда І.М., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Іванова О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2022 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/6018/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 р. по справі № 904/6018/21 відкласти до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

27.04.2022 р. матеріали справи № 904/6018/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2022 р. апеляційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 р. у справі № 904/6018/21 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 2 481 грн. 00 коп..

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 09.06.2022 р..

Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 09.06.2022 р., оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

6. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Заступник керівника Нікопольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" про визнання недійсними додаткових угод: № 1/1 від 04.02.2021, № 2 від 08.02.2021, № 3 від 09.02.2021, № 4 від 10.02.2021, № 5 від 12.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 7 від 02.04.2021 до договору № 37 від 29.01.2021 постачання природного газу, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2; стягнення з відповідача-2 244 891,15 грн.

Прокурор зазначив, що за результатами відкритих торгів між Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області (надалі - споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (надалі - постачальник) був укладений договір № 37 від 29.01.2021 про постачання природного газу.

За умовами цього договору Постачальник зобов`язався поставити Споживачу у 2021 природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість.

Прокурор стверджує, що протягом короткого терміну після укладання цього договору між сторонами було укладено низку додаткових угод про збільшення ціни природного газу, що поставляється.

За таких обставин, за твердженням Прокурора, ціна на такий природний газ значно відрізняється у сторону збільшення від ціни, що була запропонована Відповідачем-2 під час процедури публічної закупівлі.

При цьому, на думку Прокурора, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" не було обґрунтованих підстав для збільшення ціни на газ, що поставляється за спірним договором.

Прокурор вважає, що таке збільшення ціни товару не відповідає приписам Закону України «Про публічні закупівлі».

Прокурор вказав, що внаслідок невиправданого збільшення ціни товару, Відповідачем-1 було надлишково сплачено Відповідачу-2 грошові кошти у розмірі 244 891,15 грн.

Прокурор зазначив, що у даній справі компетентним органом, який має здійснювати захист інтересів держави у даному випадку є Червоногригорівська селищна рада Нікопольського району Дніпропетровської області.

Позивач надав до суду клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки Червоногригорівська селищна рада Нікопольського району Дніпропетровської області не є строною спірних правовідносин.

Відповідач-2 наполягав на тому, що Прокурор звернувся до суду з цим позовом не в інтересах уповноваженої особи. Червоногригорівська селищна рада Нікопольського району Дніпропетровської області, за твердженням Відповідача-2, не є строною спірних правовідносин.

На думкі Відповідача-2, належним органом, уповноваженим на представництво інтересів держави в даному випадку є Держаудитслужба або Виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 р. позов залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 ст. 226 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти постанову, якою направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Предметом позову у даній справі є вимога Прокурора до Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" про визнання недійсними семи додаткових угод до договору постачання природного газу, укладеного між відповідачами та стягнення коштів.

При зверненні із цим позовом в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області Прокурор доводив у чому саме полягає бездіяльність уповноваженого органу - Червоногригорівської селищної ради, яка будучи обізнаною про порушення інтересів держави, за наявності відповідних повноважень, не вживала належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо поновлення права територіальної громади стосовно використання коштів місцевого бюджету.

При цьому, на переконання Прокурора, останнім встановлено виключний випадок для реалізації представницьких повноважень в інтересах держави та вжиті усі можливі заходи в межах Закону України "Про прокуратуру" для захисту майнових інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Саме приписами ст. 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

До таких осіб норми процесуального закону відносять прокурора та визначають підстави участі цієї особи у господарській справі.

Так, відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч.4 ст.53 ГПК України).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Зазначена стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина 7).

У постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17 містяться такі правові висновки стосовно представництва прокурором держави в суді: з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу в питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено; прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України); участь прокурора в судовому процесі можлива, крім іншого, за умови обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме: має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах компетентним органом або підтверджено його відсутність (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"); щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні компетентний орган, який відсутній або всупереч вимогам закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду; підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема (але не виключно): повідомленням прокурора на адресу відповідного компетентного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від такого органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Отже, у наведеній справі колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що для підтвердження судом підстав для представництва інтересів прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Однією з підстав для представництва, є бездіяльність компетентного органу, яку прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 містяться такі правові висновки стосовно представництва прокурором держави в суді: бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк; звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення; невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо; прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим; частина 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Водночас, необхідно відзначити, аби інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм та судової практики стосовно представництва прокурором держави в суді, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 74, 77 ГПК України).

Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення Прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Втім, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив позицію відповідно до якої сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу; підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання ч. ч. 3 - 5 ст. 53 ГПК України та ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави.

Прокурор звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради виходячи із наступного.

Відповідно ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 5 частиною 1 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Частиною 2 статті 5 Бюджетного кодексу України передбачено, що місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 5 ст. 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету, відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Згідно з положеннями ст. 22 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.

Згідно з ст. 26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень ( пункт 3 частини 1 статті 26).

Відповідно до п.п. 1.3., 1.10., 2.1 "Положення про виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради восьмого скликання" затвердженого рішенням Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 12.11.2020 р. № 12 - 01/VIII, виконавчий комітет є підзвітним і підконтрольним селищній раді, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Як вбачається з вищенаведених положень законодавства та "Положення про виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради восьмого скликання" виконавчий комітет Червоногригорівської селищної ради є у повній мірі підзвітним і підконтрольним селищній раді.

Власником коштів місцевого бюджету Червоногригорівської селищної ради є територіальна громада селища Червоногригорівка. Червоногригорівська селищна рада є відповідальною перед територіальною громадою при використанні коштів місцевого бюджету та має здійснювати контроль за дотриманням законодавства її виконавчими органами при розпорядженні коштами місцевого бюджету.

Згідно з ч.І ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

При зверненні Прокурора до суду з позовом про визнання недійсними договорів закупівлі та додаткових угод до них, Прокурор може звертатися в інтересах органів, до сфери управління яких належить замовник. Відповідна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18 від 19.08.2020 у справі № 925/47/19, від 25.08.2020 у справі № 913/153/19, від 17.02.2021 у справі № 912/738/20.

Водночас, Господарський суд Дніпропетровської області приймаючи рішення про залишення позову Прокурора без розгляду зазначив, що Червоногригорівська селищна рада Нікопольського району Дніпропетровської області не є належним Позивачем за цим позовом, Прокурором неправильно визначено орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, оскільки у Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовом до виконавчого комітету з вимогами про визнання недійсними договорів, укладених Виконавчим комітетом, та застосування реституції за такими правочинами.

Таким чином, як слушно зауважив Скаржник - суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не врахував висновки викладенні у постановах Верховного Суду щодо правомірності звернення Прокурора з позовом в інтересах селищної ради, яка є Замовником та до сфери управління якої належить Замовник за оспорюваним договором.

Слід також зазначити, що господарський суд залишив без розгляду позов прокурора саме на підставі п.2 ч. І ст. 226 ГПК України - позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Водночас, неправильне визначення Позивача Прокурором при зверненні до суду не є підставою та на має юридичним наслідком залишення без розгляду позов. Якщо суд встановить, що особі, в інтересах якої звернувся Прокурор, не належить право на захист якого подано позов, законодавством встановлено інший юридичний негативний наслідок, ніж залишення позову без розгляду.

З огляду на викладене, зважаючи на зміст оскаржуваної ухвали, встановлені в ній обставини та зазначені норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції не вбачає за необхідне досліджувати та аналізувати обставини даної справи на наявність чи відсутність інших підстав для залишення позову Прокурора без розгляду, що передбачені частиною першої ст. 226 ГПК України.

За встановлених обставин колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами Прокурора про те, що у даному випадку порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права призвело до постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали про залишення позову прокурора без розгляду.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Приписами ст. 275 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2022 р. у справі № 904/6018/21 скасуванню з передачею справи для подальшого розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

9. Судові витрати.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, буде здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст.129 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2022 р. у справі № 904/6018/21 скасувати.

Справу № 904/6018/21 передати до Господарського суду Дніпропетровської області, для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Повний текст постанови складено 13.06.2022 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Е.В. Орєшкіна