ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2022 р. Справа№ 910/16029/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022

(повний текст рішення складено 18.02.2022)

у справі № 910/16029/21 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 1 255 390,64 грн

за участю представників:

від позивача: Мельник О.П.;

від відповідача: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення 1 255 390,64 грн, з яких: 575 136,79 грн пені, 47 271,52 грн 3% річних, 551 157,59 7% штрафу, 81 824,74 грн інфляційних втрат за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 01.07.2019 № 0248-09021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 551 157,59 грн штрафу, 419 543,01 грн пені, 1 251,81 грн інфляційних втрат, 47 213,38 грн 3% річних та 15 278,49 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що актами надання послуг, підписаних обома сторонами, підтверджується надання відповідачу послуг за договором у період з 01.08.2019 по 31.07.2021, а відповідач такі послуги оплачував з простроченням.

Крім того, за висновком місцевого господарського суду, зібрані в матеріалах справи докази та обставини, зазначені відповідачем у клопотанні про зменшення штрафних санкцій, не дають підстав для такого зменшення пені й штрафу.

Заяву відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності суд першої інстанції визнав необґрунтованою.

Не погодившись з рішенням, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на нез`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/16029/21 скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

За твердження скаржника, рішення прийнято на підставі неналежних доказів. Скаржник наполягає, що грошові кошти, що передбачені структурою тарифу на оплату послуг постачальників універсальних послуг у 2020-2021 році перераховані оператором системи передачі у відповідності до вимог чинного законодавства. Встановлення витрат відповідача на виконання спеціальних обов`язків в іншому розмірі, аніж це передбачено структурою тарифу Законом України "Про ринок електричної енергії" не передбачено. Також не передбачено покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж з тарифу на послуги з передачі електричної енергії поза розміром, ніж це встановлено у затвердженому НКРЕКП тарифі.

Також, скаржник наполягає, що судом проігноровано усталену практику Верховного Суду щодо зменшення неустойки та відсотків річних.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/16029/21 та призначено до розгляду 07.06.2022.

19.05.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" просить залишити апеляційну скаргу ПрАТ "НЕК "Укренерго" без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/16029/21 без змін, наполягаючи на безпідставності та необґрунтованості апеляційної скарги.

19.05.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ПрАТ "НЕК "Укренерго", в якому представник скаржника адвокат Таміла Шатарська, посилаючись на її зайнятість в іншому судовому засіданні 07.06.2022, просить визнати причини неявки поважними та відкласти судове засідання по справі № 910/16029/21 на іншу дату.

Відхиляючи клопотання про відкладення, колегія суддів встановила відсутність належних доказів зайнятості представника ПрАТ "НЕК "Укренерго" адвоката Таміли Шатарської в іншому судовому засіданні, оскільки додана заявником до клопотання ухвала Господарського суду Сумської області від 02.05.2022 в переліку учасників справи не містить адвоката Тамілу Шатарську, що унеможливлює висновок суду про поважність причини неявки в судове засідання представників юридичної особи - ПрАТ "НЕК "Укренерго".

В судове засідання, призначене на 07.06.2022 представники скаржника не з`явилися, хоч ПрАТ "НЕК "Укренерго" було належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів відхилила клопотання ПрАТ "НЕК "Укренерго" про відкладення судового засідання та визнала за можливе проводити розгляд справи за відсутні представників скаржника за наявними у справі доказами.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, наполягаючи на її безпідставності.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2019 між ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (ТОВ "РОЕК") як постачальник послуг із збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та ДП "НЕК "Укренерго" (замовник) був укладений договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0248-09021, відповідно до якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.

Відповідно до п. 13.2 Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг (ПУП) направляє оператору системи розподілу (ОСП, НЕТ "Укренерго") акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, протягом трьох робочих днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони.

Протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження (п. 13.3 Порядку).

Відповідно до п. 13.4 Порядку (у редакції, яка діяла до 28.12.2019), протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.

Згідно із п. 13.4 Порядку (у чинній редакції), ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.

Так, 26.11.2019 постановою НКРЕКП № 2483 доповнено постанову НКРЕКП від 06.10.2019 № 2056 "Про затвердження розміру вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальної послуги у серпні 2019 року" новим абзацом, за яким затверджено розмір вартості послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", зі змінами знесеними в редакції постановою НКРЕКП № 904 від 29.04.2020, - 2 945 030,68 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 2384 від 14.11.2019, в редакції постанови НКРЕКП № 904 від 29.04.2020, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у вересні 2019 року у розмірі 2 180 340,54 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 2484 від 26.11.2019, в редакції постанови НКРЕКП № 904 від 29.04.2020, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у жовтні 2019 року у розмірі 1 554 650,22 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 3158 від 24.12.2019, в редакції постанови НКРЕКП № 1738 від 16.09.2020, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у листопаді 2019 року у розмірі 534 656,54 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 259 від 28.01.2020, в редакції постанови НКРЕКП № 1953 від 30.10.2020, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у грудні 2019 року у розмірі 475 175,31 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 727 від 25.03.2020, в редакції постанови НКРЕКП № 904 від 29.04.2020, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у лютому 2020 року у розмірі 1 263 094,03 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 864 від 22.04.2020 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у березні 2020 року у розмірі 3 102 742, 89 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 2683 від 23.12.2020 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у листопаді 2020 року у розмірі 1 057 877,19 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 76 від 20.01.2021 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у грудні 2020 року у розмірі 481 409,75 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 482 від 22.03.2021 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у лютому 2021 року у розмірі 2 448 592,65 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 1177 від 23.07.2021 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у червні 2021 року у розмірі 11 699 913,23 грн (без ПДВ).

Постановою НКРЕКП № 1443 від 25.08.2021 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальної послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у липні 2021 року у розмірі 12 024 009,48 грн (без ПДВ).

Тобто, НКРЕКП відповідними постановами затвердила розміри вартості послуги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період із серпня 2019 по липень 2021 року.

Наявними в матеріалах справи копіями актів надання послуг, підписаних обома сторонами, підтверджується надання відповідачу послуг за договором від 01.07.2019 № 0248-09021 у період з період з 01.08.2019 по 31.07.2021. Вказані обставини визнаються обома сторонами.

Відповідач такі послуги оплачував з простроченням, що підтверджується, зокрема, наданою ним до відзиву довідкою АТ "Ощадбанк" за період з 01.07.2019 по 07.10.2021 (з додатком).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. (ст. 611 ЦК України).

У пункті 4.3 договору від 01.07.2019 № 0248-09021 сторони погодили, що у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у Порядку, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1 від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Виконаний судом першої інстанції розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних за період прострочення не суперечить приписам чинного законодавства.

Згідно із ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Частина 2 ст. 614 ЦК України тягар доведення відсутності вини покладає на особу, яка порушила зобов`язання.

В контексті положень ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Стаття 618 ЦК України накладає на боржника відповідальність за дії інших осіб, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Щодо посилань апелянта, як на причину несвоєчасності виконання зобов`язань, на те, що оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за спірні періоди можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП, як регулятора ринку електричної енергії, колегія суддів зазначає наступне.

Так, наведені доводи не можуть вплинути на результат розгляду даної справи, оскільки за укладеним між сторонами договором саме відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно проводити оплату вартості послуги відповідно до умов договору та Порядку.

При цьому, ані умови договору, ані Порядку, не ставлять в залежність своєчасність здійснення оплати замовником за отриману послугу від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП.

Отже, наведені доводи не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

Стосовно непогодження скаржника з відмовою суду першої інстанції у зменшенні розміру штрафних санкцій та річних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому за положенням ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст. 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім цього, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

У даному випадку відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, зокрема, тяжкого фінансового становища відповідача, відсутності завдання збитків позивачу, на підставі яких суд би міг дійти висновку щодо наявності підстав, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

Окрім цього, з урахуванням того, що розмір санкцій не є надмірно великим, та враховуючи також і майновий стан позивача, який в установлені строки не отримав оплати у наведеному досить значному розмірі від відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності до сум пені, нарахованої з 20.11.2019 по 06.05.2020.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 2 статті 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з положеннями пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України від 30.03.2020 № 540-IX з 02.04.2020.

На момент звернення з даним позовом на всій території України триває карантин, установлений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 з 12.03.2020.

Таким чином, заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності є необґрунтованою, а отже не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі, не надано жодного доказу на спростування висновку суду про доведеність позовних вимог.

Окремі описки, допущені в тексті судового рішення, не впливають на його законність та обґрунтованість.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/16029/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/16029/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16029/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.06.2022.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко