ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Справа №918/416/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Саврій В.А.,

суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - Янкевич Л.Д. (довіреність № 007.2Др-137-1222 від 30 грудня 2021);

відповідача - Педич Д.П. (ордер серії РН-829 №015 від 19 січня 2020 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 23 листопада 2021 року, суддя Марач В.В., м. Рівне, повний текст складено 01 грудня 2021 року, у справі

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"

до Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради

про стягнення в сумі 300 000,00 грн. та

за зустрічним позовом Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"

про визнання недійсним Договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу №58А330-8287-20 від 16 жовтня 2020 року

Заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2021 року, АТ "Рівнегаз" звернулося до господарського суду з позовом до КП "Дубнокомуненергія" про стягнення 300 000,00 грн. штрафу за невиконані зобов`язання з оплати поточних місячних платежів за період з 01 червня по 31 грудня 2020 року, посилаючись на порушення умов Договору реструктуризації заборгованості №58А330-8287-20 від 16 жовтня 2020 року.

09 липня 2021 року, КП "Дубнокомуненергія" подано зустрічну позовну заяву до АТ "Рівнегаз" в якій просить визнати недійсним Договір №58А330-8287-20 від 16 жовтня 2020 року про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, укладеного між АТ "Рівнегаз" та КП "Дубнокомуненергія".

23 листопада 2021 року, рішенням Господарського суду Рівненської області було задоволено позов АТ "Рівнегаз" та стягнуто з КП "Дубнокомуненергія" 150 000,00 грн. - штрафних санкцій та 4500,00 грн. - судового збору. У решті позов них вимог та у зустрічному позові було відмовлено.

КП "Дубнокомуненергія" у своїй апеляційній скарзі просить рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову КП "Дубнокомуненергія" про визнання недійсним Договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу від 16 жовтня 2020 року за №5 8АЗ30-8287-20, та стягнення за первинним позовом АТ "Рівнегаз" до КП "Дубнокомуненергія" з відповідача 150 тис. грн. додаткових штрафних санкцій та 4 500,00 грн. судового збору, скасувати та постановити нове, яким визнати недійсним Договір №58А330-8287-20 від 16 жовтня 2020 року про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу укладений між АТ "Рівнегаз" та КП "Дубнокомуненергія", відмовити у стягненні інших штрафних санкцій в сумі 150 тис. грн. за позовом АТ "Рівнегаз" до КП "Дубнокомуненергія", вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки Договір про реструктуризацію укладено з перевищенням повноважень з боку КП "Дубнокомуненергія", тому що підписаний тимчасово виконуючим обов`язки директора без відповідних повноважень.

Договір №58А330-8287-20 від 16 жовтня 2020 року про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу відноситься до значного господарського зобов`язання та становить 29,5% вартості активів КП "Дубнокомуненергія" і повинен був бути погоджений з органом місцевого самоврядування, а саме: Дубенською міською радою, як власником даного підприємства.

Також, вважає, що даний Договір укладено під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки в ньому передбачена надмірно велика штрафна санкція у 300 тис. грн., яка не передбачена чинним законодавством. Додаткові штрафні санкції 300 тис. грн. не визначені у відсотковому еквіваленті щодо порушення зобов`язання

Вважає, що за ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань - вказує на недотримання норм, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, 29 серпня 2021 року, було внесено зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", а на наступний робочий день після внесення змін до Реєстру, 11 грудня 2021 року, КП "Дубнокомуненергія" подала до АТ "Рівнегаз" пакет документів з проектом договору про реструктуризацію кредиторської заборгованості за послугу з розподілу природного газу, проте договору про реструктуризацію не було укладено і станом 11 грудня 2021 року не було отримано, незважаючи на те, що для цього відведено 10 календарних днів з дня отримання пакету документів.

Згідно ст. 5 Закону, реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, які утворилися станом на 1 червня 2021 року (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).

Також, вважає судом не було враховано, що за ст. 7 даного Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

АТ "Рівнегаз" вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення Господарського суду Рівненської області таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права і повним з`ясуванням обставин справи, оскільки, у зв`язку з невиконанням умов укладеного між сторонами Договору розподілу природного газу за заявою-приєднання №0942СЮ02240Т016 від 01 січня 2016 року, між АТ "Рівнегаз" та КП "Дубнокомуненергія" було укладено Договір №58А330-8287-20 про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. Заборгованість, яка станом на момент укладення договору становила 3 667 060,48 грн. та включала в себе суму заборгованості визначену у рішенні Господарського суду Рівненської області від 15 серпня 2020 року, у справі №918/570/20, та суму місячних поточних платежів в розмірі 224 795,74 грн.

Оскаржуваний договір підписаний повноважним представником КП "Дубнокомуненергія" без будь-яких зауважень.

Розпорядженням міського голови Дубенської міської ради №112-к від 05 жовтня 2020 року, виконання обов`язків директора КП "Дубнокомуненергія" з 05 жовтня 2020 року покладено на Мирончука В.М., заступника директора підприємства, з правом підпису фінансово-господарських документів.

КП "Дубнокомуненергія" схвалено даний правочин і підприємство сплачувало АТ "Рівнегаз" кошти на виконання умов Договору про реструктуризацію заборгованості, що вказує на прийняття його до виконання.

Також, зазначає, що Статутом КП "Дубнокомуненергія" не передбачено попереднє схвалення для укладення договору, як це зазначає апелянт.

Крім того, в судовому засіданні не наведено доказів існування тяжких обставин, з якими вимоги ст. 233 ЦК України пов`язують недійсність правочинну.

Вказує, що предметом первісного позову є стягнення штрафу за невиконання Договору про реструктуризацію боргу укладеному, а не у зв`язку з заборгованістю розрахунку за надані послуги з розподілу природного газу.

В той же час, згідно Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", списанню підлягають штрафні санкції нараховані на заборгованість з прострочення оплати за надані послуги з розподілу природного газу, яка сплачена до 01 червня 2021 року, або до набрання чинності законом.

Проте, як встановлено в ході судового розгляду, відповідачем оплата по Договору про реструктуризацію боргу проведена лише 28 жовтня 2021 року.

28 грудня 2021 року, ухвалою Північно-західного апеляційного було відкрито провадження за скаргою КП "Дубнокомуненергія" та призначено її розгляд на 01 лютого 2022 року.

01 лютого 2022 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відмовлено у задоволенні заяви КП "Дубнокомуненергія" про зупинення розгляду справи №918/416/21 до вирішення справи №918/43/22, а розгляд апеляційної скарги відкладено на 17 лютого 2022 року.

17 лютого 2022 року, у судовому засіданні представники сторін підтримали доводи і вимоги, викладені у апеляційній скарзі і відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

АТ "Рівнегаз" на підставі Типового договору розподілу природного газу надається послуга з розподілу природного газу КП "Дубнокомуненергія" про що підписана заява-приєднання №09420DQZ24DT016 від 01 січня 2016 року до умов Договору розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо оплати послуг з розподілу газу за відповідачем утворилась заборгованість.

15 вересня 2020 року, рішенням господарського суду Рівненської області, у справі 918/570/20, за позовом АТ "Рівнегаз" до КП "Дубнокомуненергія" задоволено частково позов про стягнення в сумі 1 134 277,71 грн., з яких: 1 091 241,52 грн. - заборгованість за послуги з розподілу природного газу, 29 970,38 грн. - пені, 4 973,20 грн. - 3% річних, 8 092,21 грн. - інфляційні витрати за неналежне виконання відповідачем умов Договору з розподілу природного газу №09420DQZ24DT016 від 01 січня 2016 року та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 091 241,52 грн. - заборгованості, 14 985,19 грн. - пені, 2 486,6 грн. - 3% річних, 8 092,21 грн. - інфляційних втрат та 8 507,08 грн. - судового збору, на загальну суму 1 125 312,6 грн.

В задоволенні стягнення 14 985,19 грн. - пені та 2 486,6 грн. - 3% річних відмовлено.

16 жовтня 2020 року, між АТ "Рівнегаз", як кредитором та КП "Дубнокомуненергія", як боржником, був укладений Договір №58А330-8287-20 про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Зокрема, умовами Договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості, яка станом на момент укладення договору становила 3 667 060,48 грн. та включала в себе суму заборгованості визначену у рішенні Господарського суду Рівненської області від 15 вересня 2020 року, у справі №918/570/20, та суму місячних поточних платежів в розмірі 224 795,74 грн.

Сума місячних поточних платежів визначена за період з 01 червня до 31 грудня 2020 року в загальній сумі 1 567 022,82 грн.

Пунктом 2.1. даного Договору про реструктуризацію, боржнику було надано розстрочку у погашенні грошової суми до офіційного закінчення опалювального періоду 2020/2021 р.р., але не пізніше, ніж до 01 травня 2021 року.

Пунктом 4.3. даного Договору про реструктуризацію сторони погодили, що порушення або невиконання боржником обов`язків по оплаті заборгованості в строки та розміри, визначені цим Договором є істотним порушенням його умов та безумовним обов`язком боржника сплатити додаткові штрафні санкції у розмірі 300 000,00 грн. за кожне порушення або невиконання умов Договору.

Станом на 01 травня 2021 року відповідачем не виконанні зобов`язання з оплати поточних щомісячних платежів за період з 01 червня до 31 грудня 2020 року і заборгованість складала 677 962,74 грн.

31 травня 2021 року, АТ "Рівнегаз" звернулося до господарського суду з позовом до КП "Дубнокомуненергія" про стягнення 300 000,00 грн. штрафу за невиконані зобов`язання з оплати поточних місячних платежів за період з 01 червня по 31 грудня 2020 року, посилаючись на порушення умов Договору реструктуризації заборгованості №58А330-8287-20 від 16 жовтня 2020 року. (т.1 а.с.4-8)

01 червня 2021 року ухвалою Господарського суду Рівненської області було відкрито провадження, у справі №918/416/21, та призначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

09 липня 2021 року, КП "Дубнокомуненергія" подано зустрічну позовну заяву до АТ "Рівнегаз" в якій просить визнати недійсним Договір №58А330-8287-20 від 16 жовтня 2020 року про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, укладеного між АТ "Рівнегаз" та КП "Дубнокомуненергія".

23 листопада 2021 року, рішенням Господарського суду Рівненської області було задоволено позов АК "Рівнегаз" та стягнуто з КП "Дубнокомуненергія" 150 000,00 грн. - штрафних санкцій та 4500,00 грн. - судового збору. У решті позов них вимог та у зустрічному позові було відмовлено. (т.2 а.с.46-63)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2020 року між АТ "Рівнегаз" та КП "Дубнокомуненергія" було укладено Договір №58А330-8287-20 про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, за умовами якого кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості, яка станом на момент укладення договору становила 3 667 060,48 грн. та включала в себе суму заборгованості визначену рішенням Господарського суду Рівненської області від 15 березня 2020 року на загальну суму 1 125 312,6 грн., справа №918/570/20, та суму місячних поточних платежів в розмірі 224 795,74 грн.

Пунктом 2.1. Договору про реструктуризацію, боржнику було надано розстрочку у погашенні грошової суми до офіційного закінчення опалювального періоду 2020-2021 років, але не пізніше, ніж до 01 травня 2021 року.

Пунктом 4.3. даного Договору узгоджено, що у разі порушення або невиконання боржником обов`язків по оплаті заборгованості в строки та розміри, визначені цим Договором, останній зобов`язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 300 000,00 грн. за кожне порушення або невиконання умов договору.

Станом на 01 травня 2021 року відповідачем не виконанні зобов`язання з оплати поточних щомісячних платежів за період з 01 червня до 31 грудня 2020 року і заборгованість складала 677 962,74 грн.

АТ "Рівнегаз" в своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідача на його користь штраф, передбачений п.4.3. Договору про реструктуризацію у сумі 300 тис. грн. за порушення строків заборгованості.

КП "Дубнокомуненергія", не погоджуючись з даними вимогами, звернулось з зустрічним позовом про визнання недійсним спірного Договору №58А330-8287-20 про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Оскільки КП "Дубнокомуненергія", заперечуючи правомірність нарахування та стягнення штрафних санкцій, оспорює правомірність Договору про реструктуризацію заборгованості №58А330-8287-20 про що заявило зустрічний позов про визнання вказаного договору недійсним, слід вказані вимоги розглядати в першу чергу тому, що від встановлення правомірності вказаного правочину залежить правомірність вимог первісного позивача про стягнення штрафних санкцій нарахованих на підставі цього Договору.

Ставлячи під сумнів правомірність укладеного Договору №58А330-8287-20 про реструктуризацію заборгованості, КП "Дубнокомуненергія" зазначає, що він був укладений особою, яка не була уповноважена на його укладення, цей Договір не був погоджений з управляючим органом, а також, під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних для підприємства умовах.

З приводу заявлених вимог про визнання недійсним Договору про реструктуризацію заборгованості №58А330-8287-20 від 16 жовтня 2020 року колегія суддів зазначає, що

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

За приписами ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За ч.ч.1-3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, зустрічний позивач вказує на те, що спірний договір був підписаний неуповноваженою на те особою, а саме: виконуючим обов`язки директора підприємства, який нібито не та не мав права підписувати господарські договори, оскільки відповідно до статуту позивача лише директор підприємства має право укладати правочини та підписувати їх від імені підприємства.

Проте, згідно розпорядження міського голови Дубенської міської ради №112-к від 05 жовтня 2020 року було покладено виконання обов`язків директора КП "Дубнокомуненергія" з 06 жовтня 2020 року на Мирончука В.М., заступника директора КП "Дубнокомуненергія", з правом підпису фінансово-господарських документів.

Крім того, за приписами ст. 241 ЦК України, у разі вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, він створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Схваленим вважається правочин якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що КП "Дубнокомуненергія" сплачувало неодноразово кошти на виконання умов цього Договору для погашення заборгованості, що вказує на його прийняття та схвалення, а тому підстави для визнання його недійсним, за наведеними ознаками - відсутні.

Також, є безпідставними посилання позивача за зустрічним позовом на недійсність даного Договору, у зв`язку з тим, що на його укладанням треба погодження з боку органу управління тому, що за Статутом КП "Дубнокомуненергія" підприємство самостійно здійснює господарську діяльність, укладає угоди передбачені законодавством та не передбачено попереднє схвалення органу управління на укладення договорів.

Крім того, укладаючи спірний договір, КП "Дубнокомуненергія" не брало на себе нових зобов`язань, вартість яких перевищувало 25% вартості активів підприємства, а навпаки, оспорюваним договором реструктуризовано вже існуючу заборгованість КП "Дубнокомуненергія" перед АТ "Рівнегаз", що по своїй суті не є новим зобов`язанням, а є зміною умов для виконання попередніх зобов`язань попереднього схвалення органу управління, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним, за цими ознаками.

Щодо посилань зустрічного позивача на укладення Договору про реструктуризацію заборгованості під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Під тяжкими обставинами такого договору необхідно розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, фінансове, соціальне чи інше становище, а його крайні форми, наприклад, важка хвороба особи чи її близьких, смерть її годувальника, крайня нужденність сім`ї, загроза втратити заставлене житло, загроза банкрутства та інші обставини, для усунення чи пом`якшення яких необхідне термінове укладення правочину.

Вкрай невигідні для особи умови передбачають, зокрема, реалізацію за низькою вартістю майна, що має значну цінність або виконання робіт за надзвичайно низькою винагородою і добровільно прийняття на себе цих умов, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки, навіть за ініціативою самої особи.

Причому, особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Крім того, має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином, тобто особа повинна довести, що укладання такого правочину відбулось саме з метою усунення тяжких обставин.

Проте, позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими засобами доказування існування тяжких обставин (їх крайньої форми), з якими чинне законодавство пов`язує можливість визнання спірного договору недійсним, зокрема не надано належних та допустимих доказів тяжкого фінансового стану боржника на момент укладання оспорюваного правочину, а звіти про фінансові результати підприємства та наявність заборгованості перед третіми особами, не є такими доказами. Не надано суду і доказів того, що оператор ГРМ попереджував КП "Дубнокомуненергія" про припинення розподілу природного газу через невиконання зобов`язань, щодо оплати його вартості.

Крім того, посилання зустрічного позивача на укладення Договору реструктуризації під впливом тяжкої обставини на невигідних для нього умовах спростовується нормами чинного законодавства, зокрема, відповідно до п.8 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, яким встановлено можливість боржника у разі виникнення у нього заборгованості за договором розподілу природного газу сторони (за згодою оператора ГРМ) укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання зобов`язань за договором.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що в ході судового розгляду не встановлено, а відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що договір був укладений проти його волі та під тиском тяжких обставин, які змусили його вчинити правочин, підписати договір на вкрай невигідних умовах. Договір про реструктуризацію заборгованості №58А330-8287-20 відповідає загальним вимогам законодавства, містить усі істотні умови, на яких сторони домовились про його укладення, а дії позивача та відповідача при його укладенні та виконанні були направлені на набуття прав та обов`язків, спрямовані на реальне настання правових наслідків, а тому відповідно вимоги КП "Дубнокомуненергія" за зустрічним позовом є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Що стосується первинних позовних вимог про стягнення з первинного відповідача штрафних санкцій за Договором про реструктуризацію заборгованості №58А330-8287-20 колегія суддів зазначає, що правовідносини з надання послуг з розподілу природного газу регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем (далі по тексту Кодекс ГРМ).

Відповідно до п.8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, у разі виникнення у споживача заборгованості за договором розподілу природного газу сторони (за згодою оператора ГРМ) можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.

Згідно ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2020 року між АТ "Рівнегаз" та КП "Дубнокомуненергія" було укладено Договір №58А330-8287-20 про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, за умовами якого кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості, яка станом на момент укладення договору становила 3 667 060,48 грн. та включала в себе суму заборгованості визначену рішенням Господарського суду Рівненської області від 15 березня 2020 року на загальну суму 1 125 312,6 грн., справа №918/570/20, та суму місячних поточних платежів в розмірі 224 795,74 грн.

Умовами Договору про реструктуризацію Боржнику було надано розстрочку у погашенні грошової суми, вказаної в п.2.1. даного Договору, терміном до офіційного закінчення опалювального періоду 2020-2021 років, але не пізніше, ніж до 01 травня 2021 року.

Право визначити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст. 231 ГК України.

Пунктом 4.3. даного Договору, сторонами погоджено, що у разі порушення або невиконання боржником обов`язків по оплаті заборгованості в строки та розміри, визначені цим Договором, останній зобов`язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 300 000,00 грн. за кожне порушення або невиконання умов договору.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З матеріалів справи встановлено, що станом на 01 травня 2021 року відповідачем не виконанні зобов`язання з оплати поточних місячних платежів по Договору №58А330-8287-20 за період з 01 червня до 31 грудня 2020 року і заборгованість становила 677 962,74 грн.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, на 01 травня 2021 року первісним відповідачем не зовсім були виконанні зобов`язання з оплати поточних місячних платежів по Договору про реструктуризацію заборгованості №58А330-8287-20 за період з 01 червня до 31 грудня 2020 року і заборгованість становила 677 962,74 грн., колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність нарахування АТ "Рівнегаз" 300 000,00 грн. - штрафу за невиконані зобов`язання з оплати поточних місячних платежів за вказаний період і позовні вимоги підлягають задоволенню, а заперечення КП "Дубнокомуненергія" про неправомірність нарахування штрафних санкцій відхиляються як безпідставні.

Посилання первісного відповідача на подвійне застосування позивачем штрафних санкцій є необґрунтованим тому, що уклавши Договір про реструктуризацію заборгованості №58А330-8287-20, сторони фактично встановили новий порядок сплати відповідачем заборгованості ніж було передбачено Договором про розподіл природного газу, по своїй суті є новим зобов`язанням, яким встановлено нову відповідальність за невиконання зобов`язань саме за Договором про реструктуризацію заборгованості, а не за Договором про розподіл природного газу.

Посилання відповідача за первісним позовом на те, що нараховані штрафні санкції /неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних/, відповідно до ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" підлягають списанню, колегією суддів оцінюються критично та відхиляються як безпідставні, оскільки за приписами ст. 7 зазначеного Закону, нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до ст. 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до ст. 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості".

Проте, предметом первісного позову є стягнення штрафу за невиконання Договору про реструктуризацію боргу укладеному до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" та не є штрафними санкціями, які нараховані на заборгованість за послуги з розподілу природного газу.

Крім того, судом встановлено, що КП "Дубнокомуненергія" провело повну оплату по Договору про реструктуризацію боргу лише 28 жовтня 2021 року, що підтверджується, а списанню підлягають штрафні санкції нараховані на заборгованість з прострочення оплати за надані послуги з розподілу природного газу, яка сплачена до 01 червня 2021 року, або до набрання чинності законом.

Таким чином, господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову КП "Дубнокомуненергія" та наявність підстав для задоволення первісного позову АТ "Рівнегаз" та стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Проте, ч.3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру даної санкції.

Тому, господарський суд, встановивши , що первісний відповідач є комунальним підприємством Дубенської міської ради який не має права здійснювати і займатися будь якою іншою діяльністю, яке здійснює оплату за розподіл природного газу в залежності від своєчасного розрахунку його контрагентів за спожиту теплову енергію, що ускладнює належне виконання підприємством своїх зобов`язань по сплаті договірних зобов`язань, що у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків чи настання для нього інших негативних наслідків, а також поведінку кожної із сторін під час виконання умов договору, дотримуючись розумного балансу між інтересами боржника та кредитора, вправі був зменшити розмір штрафних санкцій, заявлених позивачем на 50% - до 150 000,00 грн.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України з всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 23 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали справи №918/416/21 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.