ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2022 р. Cправа № 902/13/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135)

до: Фізичної особи-підприємця Голощук Галини Андріївни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 72174,44 грн,

В С Т А Н О В И В :

Державною службою України з безпеки на транспорті подано позов до Фізичної особи-підприємця Голощук Галини Андріївни про стягнення 72174,44 грн.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 17.06.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень транспортним засобом, що використовувався Фізичною особою-підприємцем Голощук Галиною Андріївною. При цьому відповідачу нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 2386,8 євро, що еквівалентно 72 174,44 грн.

Однак, як вказує позивач, відповідачем нарахованої плати за проїзд в добровільному порядку не сплачено, внаслідок чого Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася з позовом до Фізичної особи-підприємця Голощук Галини Андріївни про стягнення зазначеної суми плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Ухвалою суду від 10.01.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/13/22 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Вказану ухвалу, яку направлено на зазначену у позовній заяві адресу відповідача, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення причин повернення: "за закінченням терміну зберігання". При цьому судом направлено ухвалу від 10.01.2022 про відкриття провадження у справі №902/13/22 за встановленою адресою реєстрації місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Голощук Галини Андріївни згідно із відомостями у ЄДРЮОФОП, оскільки така адреса є іншою, аніж вказана у позовній заяві.

Разом з тим за відсутності доказів належного повідомлення Фізичної особи-підприємця Голощук Галини Андріївни про судове провадження у справі, останню про вимоги ухвали від 10.01.2022 повідомлено телефонограмою від 12.05.2022 за номером телефону, який вказано позивачем у позовній заяві. При цьому 13.05.2022 відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі №902/13/22 та ознайомилася особисто з матеріалами вказаної справи.

23.05.2022, в межах встановленого ухвалою від 10.01.2022 строку, надійшов відзив відповідача на позовну заяву, а також клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики у подібних правовідносинах.

Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що розрахунок плати за проїзд щодо Фізичної особи-підприємця Голощук Галини Андріївни здійснено безпідставно, оскільки остання не була автомобільним перевізником. При цьому відповідні обставини встановлено у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №120/7272/20-а, яке набрало законної сили.

13.06.2022 на адресу електронної пошти суду надійшла відповідь на відзив Державної служби України з безпеки на транспорті.

Дослідивши вказану відповідь на відзив, судом встановлено що таке направлення не містить електронного цифрового підпису, що підтверджується відповідною довідкою №б/н від 13.06.2022, складеною відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області.

В силу приписів ч. 8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи №9901/43/19 (П/9901/43/19) зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом подання електронного документа. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним. Аналогічну правову позицію, що ЕЦП є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу викладено КГС ВС в постанові від 15.04.2021 у справі №910/8554/20.

Згідно із ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищезазначені законодавчі приписи, суд дійшов висновку про повернення відповіді на відзив (вх. канцелярії суду №01-34/4676/22 від 13.06.2022), яка надійшла на електронну адресу суду, заявнику без розгляду.

З огляду на те, що вказана відповідь на відзив наявна в електронному вигляді, тому не підлягає фактичному поверненню.

Окремо слід зазначити, що відповідь на відзив позивача надійшла поза межами встановленого 5-ти денного строку з дня отримання відзиву на позовну заяву, визначеного ухвалою суду від 10.01.2022, оскільки за відомостями з офіційного сайту АТ "Укрпошта" відзив на позовну заяву отримано Державною службою України з безпеки на транспорті 26.05.2022.

Так, в силу приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи вищенаведене, така відповідь на відзив не може братися судом до уваги.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

На підставі затвердженого 15.06.2020 щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області у період з 15.06.2020 по 21.06.2020 року та направлення на рейдову перевірку від 15.06.2020 №003938 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області на а/д М-12 320 км 17.06.2020 виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень без оформлення відповідного дозволу, що підтверджується Актом від 17.06.2020 №032256 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 16, том 1).

Так, за результатами проведеної перевірки транспортного засобу марки DAF модель CF 85/460 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу (напівпричіпу) марки MEGA модель MNW державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складено Акт №032256 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.06.2020 (а.с. 18, том 1) та довідку №028505 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.06.2020 (а.с. 19, том 1).

В Акті №032256 та довідці №028505 від 17.06.2020 вказано, що фактичне навантаження транспортного засобу становить 56,850 т, при нормативно допустимому навантаженні 40,00 т. Крім того, виявлено перевищення нормативно допустимої величини навантаження на другу вісь, яке становило 12,7 т при нормативно допустимій 11,00 т, та на строєну вісь, яке становило 36,8 т при нормативно допустимій 22,00 т.

Порушення вагових обмежень транспортного засобу також підтверджується результатом зважування від 17.06.2020 згідно із талоном №04988 від 17.06.2020 № НОМЕР_4 (а.с. 17, том 1). На підтвердження відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів в матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/2925, чинного до 16.08.2020 (а.с. 25, том 1).

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 548 від 17.06.2020 транспортне перевезення здійснювалося автомобільним перевізником ТОВ "Каскад-Бетон" під керуванням водія ОСОБА_1 . Вантажоодержувачем вказано ТОВ "ЦБР" (м. Хмельницький) (а.с. 21, т. 1).

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №256 від 17.06.2020 (а.с. 20, т. 1) та нараховано плату за проїзд у розмірі 2386,80 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют Євро до Гривні Національного банку України станом на 17.06.2020 еквівалентно 72 174,44 грн.

У розрахунку платником вказано Голощук Галину Андріївну , при цьому попереджено, що перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (постанова КМУ від 27.06.2007 №879 п.31-1).

Окрім того, за фактом виявлення порушення Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області складено постанову за № 198375 від 14.08.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу до Фізичної особи-підприємця Голощук Галини Андріївни в сумі 34000 грн, оскарження якої було предметом позову у справі №120/7272/20-а, що розглядалася Вінницьким окружним адміністративним судом.

Як встановлено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №120/7272/20-а, яке набрало законної сили 04.03.2021 (відповідна відмітка міститься на копії рішення, долученого до відзиву на позовну заяву, та у ЄДРСР), станом на день рейдової перевірки 17.06.2020 та складання акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 17.06.2020, на підставі якого у подальшому було винесено оскаржувану постанову, Фізична особа-підприємець Голощук Галина Андріївна дійсно була власником транспортного засобу марки "DAF", модель СF 85 460, тип "спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е", випуску 2007 року, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 26.03.2016.

Крім того, власником напівпричепу марки "MEGA", модель MNW, тип "спеціалізований напівпричіп-самоскид-Е", випуску 2009 року, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , донька позивачки, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 26.03.2016.

Разом з тим вищезазначений транспортний засіб марки "DAF", модель СF 85 460, реєстраційний номер НОМЕР_4 , з напівпричепом "MEGA", модель MNW, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 на момент проведення контролюючим органом рейдової перевірки 17.06.2020 перебував у законному користуванні ТОВ "Каскад-Бетон" на умовах суборенди, яке використовувало його у своїй господарській діяльності для здійснення перевезень.

Додатковим підтвердженням цих обставин є товарно-транспортна накладна № 508 від 17.06.2020, в якій чітко відображено, що саме ТОВ "Каскад-Бетон" (а не власник транспортного засобу) у даному випадку є автомобільним перевізником.

В силу приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окремо слід зазначити, що обставини перебування транспортного засобу марки "DAF", модель СF 85 460, реєстраційний номер НОМЕР_4 , з напівпричепом "MEGA", модель MNW, реєстраційний номер НОМЕР_2 у законному користуванні ТОВ "Каскад-Бетон" на умовах суборенди на момент проведення контролюючим органом рейдової перевірки 17.06.2020 підтверджуються також рядом копій правовстановлюючих документів, які долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Несплата коштів визначених розрахунком плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 17.06.2020 слугувала підставою для звернення із даним позовом до суду.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт", який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Частиною 7 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27 п. 5 Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно п. 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

З наведених положень слідує, що Укртрансбезпека та її територіальні органи, виконують функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховують відповідну плату за перевищення вагових або габаритних параметрів транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Частиною 12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", що кореспондується з п. 2 Порядку № 1567 встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з ч. 14 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (ч. 17 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

У відповідності до п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 16 Порядку № 1567 (в редакції чинній на час здійснення перевірки) передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 21 Порядку № 1567 (в редакції чинній на час здійснення перевірки) визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за встановленою формою. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис.

Згідно із абз. 2 п. 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 (далі Порядок № 422) водій транспортного засобу зобов`язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.

Відповідно до п. 5 Порядку № 422 у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за встановленою формою та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення (п. 6 Порядку № 422).

В силу приписів ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, що наведений в додатку до постанови, відповідно до якого, зокрема, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

З наведеного слідує, що на час здійснення перевірки одним із обов`язкових документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення як на договірних умовах так і для власних потреб, є зокрема, товарно-транспортна накладна, в якій, крім іншого, вписуються дані про автомобільного перевізника.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як уже зазначалося, у товарно-транспортній накладній № 508 від 17.06.2020 чітко відображено, що в межах спірних правовідносин перевізником виступало ТОВ "Каскад-Бетон".

Згідно з ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), які встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до п. 2, 3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 4 Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб (п. 25 Правил).

У відповідності до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 (в редакції чинній на час здійснення перевірки) визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно із п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції чинній станом на час здійснення перевірки) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до підпункту 4 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).

Відповідно до п. 15 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

У відповідності до п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з п. 27 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Пунктом 28 Порядку № 879 визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 926/16/19, від 12.02.2020 у справі № 917/210/19.

Велика Палата Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №820/1203/17 звернула увагу на те, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Враховуючи встановлені обставини справи, зокрема й обставини встановлені рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №120/7272/20-а, перевізником на момент проведення контролюючим органом рейдової перевірки 17.06.2020 є ТОВ "Каскад-Бетон", а не власник транспортного засобу.

Відтак, саме ТОВ "Каскад-Бетон" як перевізник мав вносити плату за проїзд за фактом перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень транспортним засобом та саме щодо вказаного товариства мав здійснюватися розрахунок відповідної оплати контролюючим органом.

Отже, Державною службою України з безпеки на транспорті пред`явлено позов до неналежного відповідача.

Згідно з частинами першою та другою статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Позивачем клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявлено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження".

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Такий же висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 30.01.2020 у справі № 761/30025/16-ц (провадження № 61-43404св18).

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т. ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами. При цьому слушними є доводи відповідача, що в межах даного спору Фізична особа-підприємець Голощук Галина Андріївна не може бути суб`єктом відповідальності, оскільки не виступала автомобільним перевізником.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності та допустимості, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати на сплату судового збору в сумі 2270 грн за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2270 грн залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне рішення складено 14 червня 2022 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135;

3 - відповідачу - АДРЕСА_1.