ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 Справа № 914/2405/21

За позовом: ОСОБА_1 , м. Львів,

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця", м. Львів,

та відповідача 2: ОСОБА_2 , м. Львів,

про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства №1/07 від 31.07.2020, визнання недійсним статуту ТзОВ "Латориця", затвердженого у новій редакції за спірним протоколом №1/07 від 31.07.2020, визначення розміру частки у статутному капіталі товариства, а також солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 250'000,00 грн.

Суддя Яворський Б.І., при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: Лука Т.М. ,

від відповідача 1: не з`явився,

від відповідача 2: Рісна Ю.Б .

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів - програми фіксування судового процесу (судового засідання) «Акорд».

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" про визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства, визнання припиненими корпоративних прав учасника та визнання припиненим права власності на частку у статутному капіталі товариства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09 серпня 2021 року справу № 914/2405/21 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою суду від 16.08.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Після усунення позивачем допущених недоліків, ухвалою від 30.08.2021 справу № 914/2405/21 прийнято до розгляду, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.09.2021, встановлено відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов.

20.09.2021 ОСОБА_1 (згідно штрих-кодового ідентифікатора №726 на поштовому конверті) скерувала до суду відзив на позовну заяву (вх.№22789/21 від 23.09.2021) та зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" та ОСОБА_2 з вимогами: 1) визнати недійсним рішення №1/07 загальних зборів учасників ТзОВ "Латориця" від 31.07.2020 з порядком денним: про розгляд питання та прийняття рішення у відповідності з ч.2 ст.15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»; про зміну складу учасників та розміру часток кожного з учасників у статутному капіталі товариства і/чи зміна розміру статутного капіталу товариства; про внесення змін до статуту Товариства; про затвердження нової редакції статуту Товариства; про переобрання директора товариства; 2) визнати недійсним статут ТзОВ "Латориця", затверджений у новій редакції протоколом загальних зборів учасників №1/07 від 31.07.2020; 3) визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТзОВ "Латориця" становить 50% в сумі 11'243,375 грн та розмір статутного капіталу ТзОВ "Латориця" становить 22'486,75 грн; 4) стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТзОВ "Латориця" моральну шкоду в розмірі 250'000,00 грн. Також ОСОБА_1 зазначила, що орієнтовний розмір судових витрат на момент подання позову становить 25'000,00 грн, докази чого будуть надані у подальшому. Посилаючись на правову позицію ВС у справі №904/562/19, ОСОБА_1 просить визнати недійсним статут товариства, затвердженого за наслідками спірних зборів, оскільки такі вимоги є похідними від основної вимоги про визнання недійсним рішення, а рішення таким, що прийняте без участі та згоди позивача, що володіє 50% статутного капіталу товариства. Також просить визначити розмір її частки у статутному капіталі товариства, а також те, що розмір статутного капіталу товариства становить 22486,75 грн, адже згідно рішення, оформленого протоколом № 5 від 26.02.2004, та статуту ТзОВ «Латориця» у редакції від 15.03.2004, розмір статутного капіталу товариства становить 22'486,75 грн, а її частка становить 50% у сумі 11'243,375 грн. Жодних рішень про зміну статутного капіталу не приймалося, а тому інформація про статутний капітал у розмірі 24'000,00 грн та її частка на суму 12'000,00 грн є недостовірною. Вимога щодо солідарного стягнення моральної шкоди з відповідачів обгрунтована протиправністю прийнятих рішень, що завдало позивачу моральних та фізичних страждань, а також душевного хвилювання.

Ухвалою суду від 05.10.2021 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

20.10.2021 ОСОБА_2 подав відзив на зустрічний позов (вх.№24468/21).

24.11.2021 ОСОБА_1 подала суду заяву у порядку ст.46 ГПК України (уточнення зустрічних вимог).

30.11.2021 ОСОБА_2 подав пояснення щодо зустрічного позову (вх.№28715/21), а 15.12.2021 подав заяву про залишення без розгляду первісного позову (вх.№30252/21).

Ухвалою від 16.12.2021 суд залишив без розгляду первісний позов у справі №914/2405/21. Подальший хід розгляду справи, викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.01.2022 в управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради витребувано матеріали реєстраційної справи ТзОВ «Латориця» ().

Ухвалою від 20.04.2022 суд закрив підготовче провадження і призначив розгляд справи по суті на 03.05.2022.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 03.05.2022.

Протокольною ухвалою від 19.05.2022 суд відклав розгляд справи на 09.06.2022, про що у порядку ст.120-121 ГПК України повідомив відповідача 1.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, зокрема, наступним. ОСОБА_1 стала учасником товариства з 26.02.2004 року згідно протоколу №5 з часткою 11'243,375 грн (50% статутного фонду). 10.06.2021 під час перевірки виконання державним реєстратором рішення Господарського суду Львівської області від 04.08.2020 позивачу стало відомо, що 31.07.2020 ОСОБА_2 в порушення вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та статуту товариства одноособово проведено загальні збори, на яких вирішено перерозподілити неоплачену частку ОСОБА_1 між іншим учасником товариства; визначено частку ОСОБА_2 у розмірі 100% - 24'000,00 грн; визначено строк для внесення коштів в рахунок перерозподіленої частки; викладено статут ТзОВ «Латориця» у новій редакції та уповноважено ОСОБА_2 на вчинення реєстраційних дій. При прийнятті вказаних рішень, що оформлені протоколом №1/07 від 31.07.2020, був відсутній кворум для прийняття таких, а також порушено процедуру скликання зборів учасників визначену чч.3-5 ст.32 наведеного Закону. При цьому, зазначила, що правовий механізм виключення учасника товариства, який має заборгованість із внесення вкладу, може бути застосований виключно у випадку прострочення учасником, що взяв участь у створенні товариства, а не став таким у подальшому. Прийняті на зборах рішення порушують її корпоративні права, як учасника товариства.

У відзиві та поясненнях щодо зустрічного позову ОСОБА_2 зазначив, зокрема, що був директором товариства ще до березня 2004 року (визнаного недійсним рішення зборів учасників товариства №6 від 15.03.2004), докази про що долучені до матеріалів справи. ОСОБА_1 станом на 31.07.2020 не сплатила заборгованості перед товариством, а тому відповідно до ч.3 ст.15 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» голоси, що припадають на частку учасника, який має заборгованість перед товариством, не враховуються при визначенні результатів голосування для прийняття рішення. Тому для прийняття рішення достатніми були голоси ОСОБА_2 (50%). Щодо розміру статутного капіталу та частки ОСОБА_1 у ній, то, оскільки, така інформація міститься у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, то вона в силу закону є достовірною.

Позивач участь повноважного представника у судове засідання 09.06.2022 забезпечив, просив задоволити позовні вимоги.

Відповідач 1 участь повноважного представника у судові засідання не забезпечував, правом на подання відзиву не скористався, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався, проти позову не заперечив.

Відповідач 2 у судове засідання з`явився, проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві та поясненні.

Згідно ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки відповідача 1 було належним чином повідомлено про відкриття провадження та подальші засідання суду, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, та у зв`язку з закінченням, встановлених нормами ГПК України строків на розгляд справи по суті, неодноразове відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача 1.

У судовому засіданні 09.06.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Латориця" (ідентифікаційний код 19140732), як юридичну особу, зареєстровано 26.02.1996, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №377780.

Зборами учасників ТзОВ "Латориця" від 26.02.2004 прийнято рішення, зокрема, про прийняття в число учасників товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з розподілом їх часток у статутному фонді товариства по 11'243,375 грн, що складає 50% кожний та внесенням змін до установчих документів товариства.

Відповідно до статуту ТзОВ "Латориця", затвердженого зборами учасників товариства на підставі протоколу №5 від 26.02.2004 та зареєстрованого 15.03.2004 за №10498, учасниками товариства є: ОСОБА_2 з часткою у статутному фонді - 50% (11'243,375 грн) та ОСОБА_1 з часткою у статутному фонді - 50% (11'243,375 грн). Для забезпечення діяльності товариства за рахунок внесків учасників утворюється статутний фонд у розмірі 22'486,75 грн. Вищим органом товариства є збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Позачергові збори учасників скликаються директором товариства (п.21.2 статуту). Збори учасників товариства вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більше як 60% голосів. Позачергові збори учасників скликаються директором товариства при наявності обставин, зазначених в цьому статуті, у разі неплатоспроможності товариства, а також в будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного фонду. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20% голосів, мають право вимагати скликання позачергових зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства (п.п. 3.1, 11.4, 11.5, 18.1, 20.1, 21.2 та 21.3 статуту).

У розділі 14 статуту визначено умови зміни статутного фонду. Так, п.14.2 статуту унормовано, що збільшення статутного фонду може бути здійснено лише після внесення повністю всіма учасниками своїх вкладів, крім випадків передбачених Законом.

25 червня 2020 учаснику товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надіслано вимогу-попередження про виявлене прострочення внесення вкладу учасника товариства та встановлено строк для погашення заборгованості. Окрім того, ОСОБА_1 того ж дня було надіслано повідомлення про призначення (позачергових) загальних зборів учасників товариства на 31.07.2020 о 10 год. 00 хв. з проектом запропонованих змін до статуту. Підписав зазначені документи ОСОБА_2 як учасник ТзОВ «Латориця». 26.06.2020 ОСОБА_1 отримано відповідні документи, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

31 липня 2020 року відбулись позачергові загальні збори учасників товариства з порядком денним: 1. Розгляд питання та прийняття рішення у відповідності з ч.2 ст. 15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»; 2. Зміна складу учасників та розміру часток кожного з учасників у статутному капіталі товариства і/чи зміна розміру статутного капіталу товариства; 3. Внесення змін до статуту товариства (приведення у відповідність до ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»); 4. Переобрання директора товариства.

Присутніми за позачергових загальних зборах з учасників був ОСОБА_2 (голова зборів). Прийнято наступні рішення, які оформлені протоколом №1/07 від 31.07.2020: перерозподілити неоплачену частку ОСОБА_1 , що становить 50% або 12000,00 грн у товаристві між іншими учасниками товариства, а саме між ОСОБА_2 , визначити розмір частки учасника ОСОБА_2 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Латориця" - 100% або 24'000,00 грн, а також визначити розмір статутного капіталу товариства 24'000,00 грн (пит.1 (б) та 2 порядку денного), зобов`язати учасника ОСОБА_2 не пізніше 29.08.2020 внести грошові кошти в розмірі 12'000,00 грн в рахунок оплати частки (вкладу), перерозподіленої від ОСОБА_1 , викласти статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" в новій редакції (пит.1 (г) та 3 порядку денного); уповноважити ОСОБА_2 здійснити усі необхідні дії та підписати усі необхідні документи для державної реєстрації змін до відомостей про товариство. Питання 4 порядку денного (переобрання директора) було знято з розгляду та рішення по даному питанню не приймалося.

Позивач зазначає, що спірні рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" від 31.07.2020, оформлені протоколом загальних зборів учасників №1/07, не відповідають вимогам законодавства, що діяло під час проведення загальних зборів, адже порушений порядок скликання та проведення, такі прийняті всупереч положенням статуту товариства та порушують права і законні інтереси ОСОБА_1 як учасника товариства на участь в його управлінні.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення, невизнання або оспорювання прав та законних інтересів особи.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Пункт 3 частини 1 статті 20 ГПК України встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з ч.3 ст. 80 ГК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Стаття 145 ЦК України передбачає, що черговість та порядок скликання загальних зборів учасників товариства встановлюються статутом товариства та законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства, зокрема, мають право брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.

Згідно з частинами першою та другою статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.

Таким чином, право брати участь в управлінні товариством може бути реалізовано учасником товариства при прийнятті участі у загальних зборах товариства, на яких вирішують ті чи інші питання діяльності товариства.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать:

1) визначення основних напрямів діяльності товариства;

2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту;

3) зміна розміру статутного капіталу товариства;

4) затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника;

5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом;

6) обрання та припинення повноважень наглядової ради товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради товариства;

7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства;

8) визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства;

9) створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності;

10) прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника;

11) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період;

12) розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів;

13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства;

14) прийняття інших рішень, віднесених цим Законом до компетенції загальних зборів учасників.

Порядок скликання загальних зборів учасників унормовано статтею 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відповідно до якої загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про збори кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо такий строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.

Рішення загальних зборів учасників приймаються відкритим голосуванням, якщо інше не передбачено статутом товариства. Рішення з питань, передбачених пунктами 2, 3, 13 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань. Рішення загальних зборів учасників з питань, передбачених пунктами 4, 5, 9, 10 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються одностайно всіма учасниками товариства, які мають право голосу з відповідних питань. Рішення загальних зборів учасників з усіх інших питань приймаються більшістю голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань. Статутом товариства може встановлюватися інша кількість голосів учасників товариства (але не менше, ніж більшість голосів), необхідна для прийняття рішень з питань порядку денного загальних зборів учасників, крім рішень, які відповідно до цього Закону приймаються одностайно. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства (ст.34 Закону).

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів) товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства.

Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому законом та статутом порядку також порушує його права, зокрема право на участь у загальних зборах товариства та, відповідно, на участь в управлінні товариством, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними.

Отже у справах з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, заявленою з підстав неповідомлення позивача як учасника товариства про проведення зборів, на яких прийняті спірні рішення, судам при вирішенні питання щодо порушення прав учасника товариства спірним рішенням необхідно з`ясовувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, яке є складовою скликання зборів, а також щодо відповідності змісту повідомлення вимогам закону та статуту товариства, оскільки своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів, що містить вичерпну інформацію щодо проведення зборів, є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Якщо учасник (або його представник) узяв участь у загальних зборах і голосував на них, то ця обставина сама собою не обов`язково свідчить про те, що учасник був належним чином повідомлений про збори і мав змогу підготуватися до розгляду питань порядку денного (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16). Необхідність дослідження обставин щодо дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, при вирішенні питання про порушення прав позивача як учасника товариства на участь у загальних зборах та на участь в управлінні товариством підтверджена сталою судовою практикою, зокрема висновками Верховного Суду, що містяться у постановах від 02.05.2018 у справі №910/807/17 та від 27.11.2018 у справі №916/58/18.

За змістом частин 1, 2, 5 - 9 статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також:

1) з ініціативи виконавчого органу товариства;

2) на вимогу наглядової ради товариства;

3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам.

Виконавчий орган товариства повідомляє про відмову в скликанні загальних зборів учасникам, які вимагали скликання таких зборів, письмово із зазначенням причин відмови протягом п`яти днів з дати отримання вимоги від таких учасників товариства.

Разом з питаннями, запропонованими для включення до порядку денного загальних зборів учасників особою, яка вимагає скликання таких зборів, виконавчий орган товариства з власної ініціативи може включити до нього додаткові питання.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання загальних зборів учасників у строк не пізніше 20 днів з дня отримання вимоги про проведення таких зборів.

У разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлено статутом, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, передбачені статтею 32 цього Закону, покладаються на учасників товариства, які ініціювали загальні збори учасників. Отже, вказане положення визначає умови за яких учасник товариства (у даному випадку - ОСОБА_2 ) міг скликати загальні збори учасників самостійно.

Статтею 97 ЦК України встановлено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як 10 % голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів. Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати загальні збори (ч. 4 ст 98 ЦК України).

Тобто, Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Цивільний кодекс України передбачають спосіб реалізації корпоративних прав учасника, який володіє 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства, на управління товариством у разі невиконання його вимоги про скликання загальних зборів шляхом самостійного скликання таких загальних зборів (вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №910/8802/19).

Отже, наведені норми права у сукупності також свідчать про те, що мало місце порушення вимог статей 31, 32, 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та пунктів 18.1, 21.2, 21.3 статуту товариства, адже ОСОБА_1 як учасник Товариства не отримувала від виконавчого органу ТзОВ «Латориця» вимоги про скликання позачергових загальних зборів учасників товариства, а також не отримувала відповідного повідомлення про проведення загальних зборів учасників, порядку денного і, відповідно, була позбавлена можливості як взяти участь у загальних зборах, так і ознайомитись з документами, внесеними на розгляд загальних зборів відповідно до порядку денного. Особою, що ініціювала проведення загальних зборів був інший учасник товариства - ОСОБА_2 . При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що перед тим, як надсилати повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників учасник товариства ОСОБА_2 звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" з вимогою про скликання позачергових загальних зборів учасників товариства із зазначенням питань, які були включені до порядку денного позачергових загальних зборів учасників. Це визнав і представник відповідача 2 у судовому засіданні, підтвердивши, що ОСОБА_2 повідомляв ОСОБА_1 про загальні збори 31.07.2020 як учасник товариства, а не як керівник ТзОВ. Таким чином, процедура визначена законодавством, для проведення позачергових загальних зборів не була дотримана.

В оспорюваному рішенні щодо перерозподілу частки зазначено, що воно приймалося на підставі ст.15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст.15 вказаного Закону, якщо учасник товариства не вніс вклад для погашення заборгованості протягом наданого додаткового строку, виконавчий орган товариства має скликати загальні збори учасників, які можуть прийняти одне з таких рішень:

1) про виключення учасника товариства, який має заборгованість із внесення вкладу;

2) про зменшення статутного капіталу товариства на розмір неоплаченої частини частки учасника товариства;

3) про перерозподіл неоплаченої частки (частини частки) між іншими учасниками товариства без зміни розміру статутного капіталу товариства та сплату такої заборгованості відповідними учасниками;

4) про ліквідацію товариства.

Голоси, що припадають на частку учасника, який має заборгованість перед товариством, не враховуються при визначенні результатів голосування для прийняття рішення відповідно до частини другої цієї статті.

У постанові Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № №904/562/19, на яку посилається позивач у підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог про визнання недійсним статуту товариства та визначення розміру статутному капіталі товариства та її частки у товаристві, зазначено, що визначений статтею 15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» правовий механізм виключення учасника товариства, який має заборгованість із внесення вкладу, може бути застосований виключно у випадку прострочення внесення вкладу чи його частини учасником, що взяв участь у створенні товариства. Судом встановлено, і це не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_1 стала учасником товариства з 26.02.2004 року згідно протоколу №5 з часткою 11'243,375 грн (50% статутного фонду) і участі у створенні товариства вона не приймала. Відтак, виключення позивача з товариства із застосуванням правових механізмів, закріплених у ст.15 Закону, як в частині підстав виключення, так і в частині порядку визначення результатів голосування, є незаконним. Верховний Суд відзначив також, що у разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів, воно є недійсним з моменту його прийняття та за загальним правилом не може породжувати передбачених цим рішенням наслідків.

Суд констатує, що у зв`язку з визнанням недійними спірних рішень позачергових загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" від 31.07.2020 наявні правові підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним статуту товариства в новій редакції за протоколом №1/07 від 1.07.2020.

У силу Закону протокол загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю не може бути предметом оскарження у корпоративному спорі, а предметом спору є саме рішення, прийняте зборами. Відтак вимога позивача щодо питання порядку денного про обрання директора товариства не підлягає задоволенню судом, адже рішення на зборах по цьому питанню не приймалося.

Позивач також просить визначити, що її частка у статутному капіталі ТзОВ «Латориця» складає 50% у розмірі 11'243,375 грн. В інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зазначено, що розмір статутного капіталу ТзОВ «Латориця» становить 24'000,00 грн. Позивач зазначала, що йому про такий розмір статутного фонду невідомо, оскільки у статуті товариства, затвердженого зборами від 26.02.2004, визначено статутний капітал товариства у розмірі 22'486,75 грн, а частки учасників - по 11'243,375 грн.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.10.2019 по справі №923/876/19 позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку в статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини 5 статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Під час судового засідання суд з`ясовував у сторін про невідповідність по інформації щодо розміру статутного капіталу товариства і витребовував реєстраційну справу товариства. Однак, сторони не надали суду доказів (рішень зборів з даного питання) у підтвердження збільшення статутного капіталу товариства з 22486,75 грн. до 24000,00 грн. Відсутня така інформація і у реєстраційній справі ТзОВ "Латориця". Інших рішень зборів товариства сторонами, окрім згадуваного уже рішення загальних зборів від 26.02.2004, де визначено, що статутний капітал становить 22486,75 грн, по 11243,375 грн. кожного учасника, та відповідної редакції статуту до матеріали справи не подано. Відтак, вимога ОСОБА_1 про визначення розміру статутного капіталу товариства та розміру частки його учасника відповідає належним та ефективним способам захисту. Тому суд дійшов висновку, що розмір статутного капіталу товариства складає 22'486,75 грн, а частка ОСОБА_1 - 11'243,375 грн.

Щодо солідарного стягнення з відповідачів моральної шкоди суд відзначає.

Як передбачено ст. 386 Цивільного кодексу України, власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди та моральної шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст.1167 ЦК України. За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, учасниками спору щодо стягнення моральної шкоди є фізична (або юридична) особа, якій завдана шкода, та особа, яка завдала такої шкоди. В той же час законодавством не передбачена презумпція наявності моральної шкоди.

Безпосередньо юрисдикційна компетенція суду стосовно розгляду спору про стягнення моральної шкоди залежить від суб`єктного складу учасників.

Зокрема, частина 2 статті 4 ГПК України надає право фізичним особам, які не є підприємцями, звертатися до господарського суду лише у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

У свою чергу, положеннями статті 20 ГПК України визначена предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, до якої віднесені справи у спорах, що виникають з корпоративних правовідносин (у тому числі за участю фізичних осіб).

Проте, спір про стягнення моральної шкоди не є корпоративним (являється майновим), а тому стосовно такого спору діють загальні правила суб`єктної юрисдикції.

Так, відповідно до частини 1 статті 4 та частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, спір у частині стягнення моральної шкоди, який виник між сторонами, належить до юрисдикції загальних судів, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

Щодо інших аргументів учасників провадження, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивач, - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій статті 8 цього Закону (ч.2 ст.8 ЗУ «Про судовий збір»).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч.2 наведеної статті). Ухвалою суду від 05.10.2021 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви. Відтак, враховуючи, що позовні вимоги задоволено щодо ТзОВ «Латориця», судовий збір покладається на відповідача 1 у розмірі 6'810,00 грн, адже вимоги стосуються оскарження прийнятих рішень щодо діяльності товариства та порушених прав учасника товариства. Відповідно, вимога про солідарне стягнення судового збору з відповідачів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 216, 222, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати недійсним рішення №1/07 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТОРИЦЯ» від 31.07.2020, з порядком денним: про розгляд питання та прийняття рішення у відповідності з ч.2 ст. 15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»; про зміну складу учасників та розміру часток кожного з учасників у статутному капіталі товариства і/чи зміна розміру статутного капіталу товариства; про внесення змін до статуту Товариства; про затвердження нової редакції статуту Товариства.

3. Визнати недійсним статут Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТОРИЦЯ», затверджений у новій редакції протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТОРИЦЯ» №1/07 від 31.07.2020.

4. Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ УМВС України у Львівській області 26.02.1998, у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» (79000, м. Львів, вул. Тюльпанова, 2, ) становить 50% в сумі 11'243,375грн та розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» (79000, м.Львів, вул. Тюльпанова, 2, ) становить 22'486,75 грн.

5. Закрити провадження у справі в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ТзОВ «Латориця» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 250'000,00 грн.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» (79000, м.Львів, вул.Тюльпанова, 2, ) в доход Державного бюджету України 6'810,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.06.2022.

Суддя Яворський Б.І.