ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

13 червня 2022 року м.Тернопіль Справа № 921/262/22
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву без номера від 09.06.2022 (вх.№304 від 10.06.2022) Приватного підприємства «Дружба-нафтопродукт», м.Тернопіль

про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви

без виклику (повідомлення) заявника та майбутніх сторін спору,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - Приватне підприємство «Дружба-нафтопродукт», м.Тернопіль звернувся 10.06.2022 (згідно з відтиском штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№304) до Господарського суду Тернопільської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес», с.Токи Підволочиського району Тернопільської області, про стягнення заборгованості в розмірі 2232264,15грн на підставі договору поставки нафтопродуктів №4 від 02.01.2019 з урахуванням додаткового договору від 08.12.2021 про розстрочення боргу, договору №6 від 04.01.2022, у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань.

У поданій заяві заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 2232264,15грн, які знаходяться на рахунках, відкритих у банківських та фінансових установах та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОБІЗНЕС».

Мотиви заяви.

Станом на 02.12.2021 за ТОВ «Агробізнес» рахувався борг в розмірі 4032382,96грн з оплати вартості нафтопродуктів, поставлених Приватним підприємством «Дружба-нафтопродукт» на підставі договору поставки нафтопродуктів №4 від 02.01.2019.

08.12.2021 сторонами підписано додатковий договір про розстрочення сплати боргу, в якому визначено графік погашення боргу, а саме визначено обов`язок ТОВ «АГРОБІЗНЕС» сплатити до 10.12.2021 - 1000000грн, до 31.12.2грн, а решту заборгованості в розмірі 2032382,96грн повернути на вимогу ПП «Дружба-нафтопродукт».

ТОВ «АГРОБІЗНЕС» 05.01.2021 сплатило 2000000грн, тобто з порушенням встановлених у графіку строків, а тому на підставі п.4.1 договору №4 від 02.01.2019 боржнику нараховано пеню в розмірі 13808,20грн; решту суми заборгованості (2032382,96грн) залишилася не погашеною. Отже, заборгованість ТОВ «АГРОБІЗНЕС» за договором поставки нафтопродуктів №4 від 02.01.2019 складає 14800118,81грн (з урахуванням нарахованих санкцій).

Згідно умов договору №6 від 04.01.2022 позивачем визначено заборгованість в сумі 129984грн за поставлене дизельне паливо марки ДТ-3- К5, сорту F в кількості 4000л згідно з виставленого рахунку від 22.02.2022 та видаткової накладної №586 від 22.02.2022, 56088,99грн штрафних санкцій; всього 186072,99грн.

Надіслані 04.05.2022 претензію №212 та вимогу №213 на загальну суму 2232264,15грн, з яких: 2032382,96грн - заборгованість за додатковим договором про розстрочення боргу від 08.12.2021 до договору поставки нафтопродуктів №4 від 02.01.2019; 186072,99грн заборгованість за договором №6 від 04.01.2022 на поставку нафтопродуктів; 13808,20грн - штрафні санкції за невиконання додаткового договору від 08.12.2021 до договору поставки нафтопродуктів №4 від 02.01.2019, товариством залишені без відповіді та задоволення.

Згідно з інформації, що міститься в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (Витяг №76299953 від 30.05.2022) вбачається, що все наявне у власності ТОВ «Агробізнес» рухоме майно знаходиться в заставі як забезпечення виконання зобов`язання на суму 26974000грн на підставі договору застави №176 від 31.01.2018, укладеного з Тернопільським обласним управлінням Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Будь яке інше майно у ТОВ «Агробізнес» відсутнє, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №302427838 від 09.06.2022.

Посилаючись на дані обставини, заявник вказує про неможливість виконання судового рішення в разі задоволення позову на суму 2232264,15грн, а відтак вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову, які знаходяться на відкритих рахунках у будь-яких банківських та фінансових установах та належать ТОВ «Агробізнес».

Тобто обставинами, які слугують підставами застосування заходів забезпечення позову заявником наведено неповернення відповідачем решту заборгованості, відсутністю у товариства нерухомого майна, значний розмір заборгованості.

Оцінивши доводи, викладені в заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви, дослідивши долучені до заяви докази, суд враховує таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за наявності умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує, зокрема висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.03.2020 по справі №910/7338/19, згідно з яким невжиття наведених позивачем у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі (у разі задоволення позову), ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи відповідач здійснить розпорядження своїм майном або частиною майна у будь-який спосіб, зокрема відчужить своє майно (частину майна) на користь інших осіб (у тому числі шляхом продажу, дарування, передачі в управління або оренду, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, передачі в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження), то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом у цій справі.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, тому достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, в межах ціни позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Всупереч вимогам ст.74 ГПК України заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження існування обставин, які можуть призвести до ускладнення або зробити неможливим виконання рішення господарського суду про стягнення заборгованості з ТОВ «АГРОБІЗНЕС». Доводи заявника про незадоволення товариством претензій про погашення заборгованості за договорами про поставку нафтопродуктів як на підставу для задоволення заяви судом відхиляються, оскільки такі доводи не можуть бути єдиною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Натомість, долучені позивачем до заяви про забезпечення позову документи свідчать лише про наявність у ТОВ «АГРОБІЗНЕС» боргу за іншими зобов`язаннями, однак не можуть бути прийняті судом як належні докази, які б свідчили про ухилення товариства від виконання взятих на себе зобов`язань за правовідносинами з ПП «Дружба-Нафтопродукт».

Жодних документів, які б підтверджували вчинення товариством дій з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань перед заявником, матеріали заяви не містять і судом таких не встановлено.

Висновки господарського суду.

Оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження викладених у заяві вимог, судом не встановлено обставин, з якими пов`язується застосування даного заходу забезпечення позову, а також вчинення товариством (боржником) дій, спрямованих на ухилення від виконання грошового зобов`язання, вчинення ним інших дій, спрямованих на приховання власних грошових коштів з метою уникнення виконання господарських зобов`язань чи витрачення коштів не для здійснення розрахунків з заявником, підстав для задоволення заяви без номера від 09.06.2022 (вх.№304 від 10.06.2022) Приватного підприємства «Дружба-нафтопродукт» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» заборгованості в розмірі 2232264,15грн за договорами поставки нафтопродуктів №4 від 02.01.2019 з додатковим договором від 08.12.2021 про розстрочення боргу, №6 від 04.01.2022, суд не вбачає.

Водночас суд зазначає, що відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову за наявності нових обставин та доказів на підтвердження їх існування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 14, 20, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви без номера від 09.06.2022 (вх.№304 від 10.06.2022) Приватного підприємства «Дружба-нафтопродукт», м.Тернопіль про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес», с.Токи Підволочиського району Тернопільської області, про стягнення заборгованості в розмірі 2232264,15грн за договорами поставки нафтопродуктів №4 від 02.01.2019 з додатковим договором від 08.12.2021 про розстрочення боргу, №6 від 04.01.2022, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 13.06.2022.

Суддя Н.О. Андрусик