ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2022 р. Справа №914/346/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Марко Р.І.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг" за вих..№ 23-12/21 від 23.12.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/4318/21 від 28.12.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2021 (суддя Петрашко М.М., повний текст складено 06.12.2021)

у справі № 914/346/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод СТЕКО" (надалі ТзОВ "Завод СТЕКО"), м.Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг" (надалі ТзОВ "Будбілдінг"), м. Львів

про стягнення 800 508,48 грн.

за участю учасників справи:

від позивача: Василець Ю.В. - адвокат (довіреність б/н від 17.12.2021)

від відповідача: Бевзенюк В.В. - адвокат (ордер серії ВС №1116386 від 23.12.2021)

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Завод СТЕКО" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ "Будбілдінг" про стягнення 800 508,48 грн., з яких 693733,00 грн. - основний борг, 67966,83 грн. - пеня, 23128,65 грн. - інфляційні втрати та 15680,00 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.11.2021 у справі № 914/346/21 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТзОВ "Будбілдінг" на користь ТзОВ "Завод СТЕКО" 693733,00 грн основного боргу, 67966,83 грн пені, 23128,65 грн інфляційних втрат, 15680,00 грн 3% річних та 12007,63 грн витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що факт виконання позивачем своїх зобов`язань по договору підряду підтверджується актами виконаних будівельних робіт на суму 3149735,00 грн, однак відповідач свої обов`язки щодо оплати виконаних робіт та наданих послуг виконав не в повному обсязі. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведено заборгованість відповідача у розмірі 693733,00 грн. Окрім того, місцевим господарським судом також визнано обґрунтованим нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТзОВ "Будбілдінг" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що акти виконаних робіт, крім акту №3 за серпень 2019 року на суму 1204128,00 грн., та довідки про вартість виконаних робіт не містять обов`язкового реквізиту, а саме, дати підписання, що призводить до не визнання його первинним, а відтак, до не визнання господарської операції. Платіжні доручення, долучені в якості доказів проведеної оплати відповідачем, містять різні призначення платежу, без посилання на акти виконаних робіт, що унеможливлює встановити за яких період і по якому акту здійснено оплату. Таким чином, на думку скаржника, на підставі вказаних документів не можна визначити суму заборгованості, яка зазначена в позовній заяві, час її (заборгованості) появи та спосіб нарахування санкцій, а таблиці і розрахунки, наведені у позовній заяві не мають жодного правого змісту, оскільки не ґрунтуються на належних доказах. Окрім того, ТзОВ "Будбілдінг" звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції не надав оцінку Звіту про технічне обстеження та акту виявлених недоліків від 28.05.2022.

В судовому засіданні представник ТзОВ "Будбілдінг" доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник ТзОВ "Завод СТЕКО" в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з мотивів , наведених у відзиві на апеляційну скаргу, та зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши учасників справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.

05.06.2019 між ТзОВ "Будбілдінг" (замовник) та ТзОВ "Завод СТЕКО" (виконавець) було укладено договір №050619, відповідно до умов якого, замовник доручає виконавцю виготовити металопластикові конструкції (далі - вироби) для скління будівлі (будинків на об`єкті будівництва) за адресою: місто Київ, вулиця Бережанска будинок 15, секція 9 (далі по тексту - об`єкт) за завданням замовника, а також здійснити їх доставку, установку (монтаж) (п.11. договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору вартість договору визначається сумою всіх робіт виконаних за цим договором та погоджена у специфікації та додатках до цього договору і орієнтовно складає 3149735,00 грн., в тому числі ПДВ. Вартість виробів по кожному етапу включає в себе вартість підготовки технічної документації, вартість замірів, виготовлення виробів, доставки їх на об`єкт та монтаж.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що роботи за даним договором виконуються виконавцем поетапно - за фасадами або по поверхам (приблизна площа одного етапу робіт - 200 м.кв.), за погодженням сторін і визначається додатковими угодами на кожен етап. Сторони укладають акти приймання-передачі робіт за кожним етапом виконаних робіт окремо.

Відповідно до пункту 3.2. договору замовник оплачує виконавцю суму виконаних робіт та виробів шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця або іншим узгодженим сторонами способом протягом строку та на умовах визначених даним договором. Після завершення робіт по монтажу виробів на кожному поверсі (етапі), представниками сторін підписується поетапний акт виконаних робіт на кількість виробів, встановлених по кожному етапу окремо, після чого відбувається їх оплата. Оплата за підписаним актом виконаних робіт здійснюється замовником: 50% вартості етапу (поверху) оплачується на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання замовником акту виконаних робіт, решта вартості етапу оплачується замовником протягом 30-ти робочих днів з дня підписання акту, якщо інші умови розрахунків за виконані роботи та встановлені вироби не визначені сторонами. Акти складаються виконавцем передаються в двох примірниках (по одному для кожної сторони).

Згідно з пунктами 5.1. та 5.2. договору, роботи за цим договором передаються виконавцем і приймаються замовником за актами виконаних робіт, які підписуються замовником після закінчення монтажу виробів на кожному етапі робіт, у строк, що не перевищує 3-х робочих днів. Датою виконаних робіт у виконавця вважається дата підписання акту виконаних робіт (форма КБ-2).

Відповідно до пункту 5.3. договору у разі відмови замовника від підписання акту, він зобов`язаний в триденний термін письмово мотивувати відмову із зазначенням причини відмови, в іншому випадку роботи та вироби вважаються прийнятими і підлягають оплаті згідно з умовами цього договору.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що за порушення термінів оплати, відповідно до цього договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати.

На виконання умов договору позивачем було виготовлено та встановлено конструкції на загальну суму 3160667,00 грн у відповідності до таких актів приймання виконаних робіт:

- №1 за липень 2019 на суму 902041,00 грн.;

- №2 за липень 2019 на суму 312302,00 грн;

- №3 за серпень 2019 на суму 1204128,00 грн;

- №4 за січень 2020 на суму 289605,00 грн;

- №5 за січень 2020 на суму 160966,00 грн;

- №6 за січень 2020 на суму 291625,00 грн.

Акти №1, № 2, № 4, № 5, №6 містять підписи та відтиски печаток обох сторін, проте, у них не зазначена дата підписання актів. Лише Акт № 3 скріплений відтисками печаток сторін, підписний уповноваженими особами та вказана дата підписання - 30.08.2022.

Для оплати виконаних робіт та наданих послуг за договором №050619 від 05.06.2019 позивачем було надано відповідачу рахунки на оплату (а.с. 63-68 т.2):

- рахунок на оплату № 1076 від 23.07.2019 на суму 902041,00 грн,

- рахунок на оплату № 1077 від 23.07.2019 на суму 312302,00 грн,

- рахунок на оплату № 1644 від 30.08.2019 на суму 1204128,00 грн,

- рахунок на оплату № 147 від 31.01.2020 на суму 289605,00 грн,

- рахунок на оплату № 148 від 31.01.2020 на суму 291625,00 грн,

- рахунок на оплату № 149 від 31.01.2020 на суму 160966,00 грн.

Рахунок на оплату № 1076 був повністю сплачений, що підтверджується платіжними дорученнями №2078 від 26.07.2019 на суму 44456,00 грн, №2115 від 01.08.2019 на суму 350000,00 грн, № 283 від 02.09.219 на суму 257171,50 грн, №1914 від 11.03.2020 на суму 50413,50 грн, №3725 від 04.09.2020 на суму 100000,00 грн, №3803 від 11.09.2020 на суму 100000,00 грн.

Рахунок на оплату № 1077 був повністю сплачений, що підтверджується платіжними дорученнями №422 від 03.10.2019 на суму 102064,00 грн, №476 від 08.10.2019 на суму 100000,00 грн, №535 від 15.10.2019 на суму 100000,00 грн, №1913 від 11.03.2020 на суму 10238,00 грн.

Рахунок на оплату № 148 був повністю сплачений, що підтверджується платіжними дорученнями № 1819 від 27.02.2020 на суму 200000,00 грн, № 1877 від 05.03.2020 на суму 91625,00 грн.

Рахунок на оплату № 149 був повністю сплачений, що підтверджується платіжним дорученням № 1915 від 11.03.2020 на суму 160966,00 грн.

По рахунку на оплату № 1644 від 30.08.2019 на суму 1204128,00 грн позивачем було здійснено оплату в розмірі 800 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №559 від 17.10.2019 на суму 100000,00 грн, №567 від 17.10.2019 на суму 100000,00 грн, №593 від 21.10.2019 на суму 100000,00 грн, №3887 від 18.09.2020 на суму 100000,00 грн, №3965 від 25.09.2020 на суму 100000,00 грн, №3999 від 02.10.2020 на суму 100000,00 грн, №4062 від 09.10.2020 на суму 100000,00 грн, №4132 від 19.10.2020 на суму 100000,00 грн. Неоплаченою залишилася сума в розмірі 404128,00 грн (а.с. 80, 87, 88, 89, 96, 97, 98, 99 том І).

Рахунок на оплату № 147 від 31.01.2020 на суму 289605,00 грн залишився не оплаченим в повному обсязі.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору №050619 позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ "Будбілдінг" про стягнення 800 508,48 грн., з яких 693733,00 грн. - основний борг, 67966,83 грн. - пеня, 23128,65 грн. - інфляційні втрати та 15680,00 грн. - 3% річних.

Приймаючи рішення, судова колегія враховувала таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір №050619 від 05.06.2019 за своєю правовою природою є договором підряду.

За приписами ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із частиною 1 статті 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як було зазначено вище, укладаючи договір №050619 від 05.06.2019 сторони погодили, що роботи за цим договором передаються виконавцем і приймаються замовником за актами виконаних робіт, які підписуються замовником після закінчення монтажу виробів на кожному етапі робіт, у строк, що не перевищує 3-х робочих днів. Датою виконаних робіт у виконавця вважається дата підписання акту виконаних робіт (пункти 5.1. та 5.2. договору).

Пунктом 3.2. договору сторони встановили, що замовник оплачує виконавцю суму виконаних робіт та виробів шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця або іншим узгодженим сторонами способом протягом строку та на умовах визначених даним договором. Після завершення робіт по монтажу виробів на кожному поверсі (етапі), представниками сторін підписується поетапний акт виконаних робіт на кількість виробів, встановлених по кожному етапу окремо, після чого відбувається їх оплата. Оплата за підписаним актом виконаних робіт здійснюється замовником: 50% вартості етапу (поверху) оплачується на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання замовником акту виконаних робіт, решта вартості етапу оплачується замовником протягом 30-ти робочих днів з дня підписання акту, якщо інші умови розрахунків за виконані роботи та встановлені вироби не визначені сторонами. Акти складаються виконавцем передаються в двох примірниках (по одному для кожної сторони).

На виконання умов договору, позивачем було виготовлено та встановлено конструкції на загальну суму 3160667,00 грн, що підтверджується шістьма актами приймання виконаних будівельних робіт.

Як зазначалося вище, Акти №1, № 2, № 4, № 5, №6 містять підписи та відтиски печаток ТзОВ "Завод СТЕКО" та ТзОВ "Будбілдінг", проте, у них не зазначена дата підписання останніх. Лише на Акті № 3 вказана дата його підписання 30.08.2022.

Відповідно до пункту 5.3. договору, у разі відмови замовника від підписання акту, він зобов`язаний в триденний термін письмово мотивувати відмову із зазначенням причини відмови, в іншому випадку роботи та вироби вважаються прийнятими і підлягають оплаті згідно умов цього договору.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові пояснення, які вказують про те, що не проставляючи дату у актах, відповідач відмовляється від підписання останніх.

Як зазначалося вище, зокрема, у пункті 3.2 договору підставою оплати замовником певного етапу виконаних робіт виконавцем є Акти виконаних робіт.

Дослідивши долучені позивачем до матеріалів справи рахунки на оплату за договором №050619 та платіжні доручення про їх оплату, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач в повному обсязі оплатив вартість виконаних робіт згідно актів №1, № 2, № 5, №6.

Не в повному обсязі залишився неоплаченим акт № 3 від 30.08.2019 на суму 1204128,00 грн, який підписаний 30.08.2022. Для оплати вказаного акту позивачем було надано відповідачу рахунок на оплату № 1644 від 30.08.2019 на суму 1204128,00 грн (а.с. 66 том ІІ), проте, як встановлено судом, неоплаченою залишилася сума в розмірі 404128,00 грн.

Окрім того, судом встановлено, що акт №4 за січень 2020 на суму 289 605,00 грн (рахунок на оплату № 147 від 31.01.2020) залишився не оплаченим в повному обсязі.

Таким чином, з огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про, те що сума основного боргу в розмірі 693 733,00 грн є документально обґрунтованою та такою що підлягає до задоволенню.

Доводи скаржника про те, що оскільки на актах виконаних робіт не вказано дати їх підписання, а платіжні доручення, долучені в якості доказів проведеної оплати відповідачем, містять різні призначення платежу, без посилання на акти виконаних робіт, що унеможливлює встановити за яких період і по якому акту здійснено оплату, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки такі твердження не спростовують факту існування основного боргу в розмірі 693733,00 грн.

Окрім того, у клопотанні відповідача про призначення будівельно-технічної судової експертизи від 15.04.2021, останній фактично визнав суму боргу у розмірі 693733,00 грн (т.1 а.с.191), проте не погоджувався з якістю виконаних робіт.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що розділом 6 договору № 050619 від 05.06.2019 у п.6.5 передбачено сторонами порядок приймання неякісних робіт або робіт з дефектами., однак, це питання не є предметом даного спору.

В силу положень ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610, ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення термінів оплати, відповідно до цього договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов`язання щодо вчасного розрахунку виконав неналежним чином, в зв`язку з чим, позивач на підставі п 7.2 договору та ст. 625ЦК України на заявлену суму боргу 693 733,00 грн нарахував 67 966,83 грн - пені за період з 14.04.2020 по 14.01.2021, 23 128,65 грн - інфляційних втрат за період з квітня 2020 по грудень 2020 та 15680,00 грн - 3% річних за період з 14.04.2020 по 14.01.2021 (розрахунок а.с. 3-4, 8-9 том І).

Як зазначалося вище, згідно з п.3.2 договору датою виконаних робіт у виконавця вважається дата підписання акту виконаних робіт.

Оскільки судом встановлено, що акт №4 за січень 2020 на суму 289 605,00 грн (а.с. 62-64 том І) не містить дати підписання, то відповідно встановити порушення строку його оплати не вбачається можливим.

А відтак, включення цієї суми 289 605,00 грн у розрахунок боргу для нарахування на неї пені, інфляційних та річних в даному випадку є безпідставним.

Щодо нарахування пені, річних та інфляційних втрат на решту суми 404 128,00 грн, яка, як встановлено судом вище, є неоплаченим боргом згідно акту №3 від 30.08.2019 (а.с. 56-58 том І), то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3.2 договору оплата за підписаним актом виконаних робіт здійснюється замовником: 50% вартості етапу (поверху) оплачується на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання замовником акту виконаних робіт, решта вартості етапу оплачується замовником протягом 30-ти робочих днів з дня підписання акту.

Тобто, у позивача виникло право нараховувати штрафні санкції по акту №3 від 30.08.2019 зі спливом строків, передбачених п.3.2 договору.

Проте, проаналізувавши розрахунок позивача, суд зазначає, що такий розрахунок боргу здійснений з 14.04.2020 та на суму, яка не відповідає боргу по спірному акту.. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи вказана сума не враховує всіх оплат, які були здійснені на виконання оплати акту №3 від 30.08.2019 (а.с. 80 том І). Зокрема, оплати здійснені після 14.04.2020: №3887 від 18.09.2020 на суму 100000,00 грн, №3965 від 25.09.2020 на суму 100000,00 грн, №3999 від 02.10.2020 на суму 100000,00 грн, №4062 від 09.10.2020 на суму 100000,00 грн, №4132 від 19.10.2020 на суму 100000,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що розрахунок позивача є необґрунтованим та безпідставним, відповідно вимога про стягнення пені, річних та інфляційних нарахувань до задоволення не підлягає.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що в частині стягнення пені, річних та інфляційних нарахувань рішення суду першої інстанції прийнято внаслідок неповного з`ясування обставин справи, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2021 у справі №914/346/21 скасувати в частині стягнення з ТзОВ "Будбілдінг" на користь ТзОВ "Завод СТЕКО" 67966,83 грн пені, 23128,65 грн інфляційних втрат, 15680,00 грн 3% річних. В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В решті рішення залишити без змін.

Так, за змістом ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ "Будбілдінг" задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2021 у справі №914/346/21 скасувати в частині стягнення з ТзОВ "Будбілдінг" на користь ТзОВ "Завод СТЕКО" 67966,83 грн пені, 23128,65 грн інфляційних втрат, 15680,00 грн 3% річних. В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з ТзОВ "Завод СТЕКО" (49000, місто Дніпро, вулиця Артільна, будинок 11, ідентифікаційний код 38114294) на користь ТзОВ "Будбілдінг" 2402,44 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з ТзОВ "Будбілдінг" (79053, місто Львів, вулиця В.Великого, будинок 18, ідентифікаційний код 40045466) на користь ТзОВ "Завод СТЕКО" (49000, місто Дніпро, вулиця Артільна, будинок 11, ідентифікаційний код 38114294) 10406,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2022.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді Р.І. Марко

Б.Д. Плотніцький