ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

09.06.2022 м.Дніпро Справа № 908/1684/21

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Вечірко І.О. (доповідач),

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022р. у справі №908/1684/21

про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю Хасан Трейд, м. Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:

26.10.2021 до Господарського суду Запорізької області від ГУ ДПС у Запорізькій області надійшло клопотання у якому податкова просить спонукати ліквідатора закрити рахунки, надати інформацію про рух грошових коштів по всіх банківських рахунках, ліквідаційний баланс, документи, підтверджуючі інформацію надану у балансі (у т.ч., що підтверджують кредиторську заборгованість), результати проведеної інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів, ТМЦ, коштів тощо, надати документи фінансово - господарської діяльності за період з 01.01.2017 по дату їх надання до контролюючого органу. До отримання від ліквідатора документів та проведення перевірки працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області, не затверджувати ліквідаційний баланс банкрута та не приймати рішення про припинення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хасан Трейд".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022р. у справі №908/1684/21 клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області (вх.№22030/08-08/21 від 26.10.2021.) залишено без задоволення.

03.052022р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022р. у справі №908/1684/21, в якій скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга має бути залишена без руху виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно із п. п. 7 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01.01.2022 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 481,00 грн.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2022р. у справі №908/1684/21 у даній справі скаржник має сплатити судовий збір у розмірі 2 481, 00 грн.

Скаржником при поданні апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, в апеляційній скарзі скаржник просить враховуючи його майновий стан відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочити сплату судового збору. В обґрунтування заяви про відстрочення сплати судового збору скаржник посилається на те, що внаслідок впровадження воєнного стану рахунок, за яким здійснюються видатки для сплати судового збору не фінансується. Також скаржник звертає увагу, що у зв`язку з військовим вторгненням скорочено видатки загального фонду державного бюджету.

Перевіривши клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Підстави для вчинення господарським судом дій щодо відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати викладені в ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З викладеного вбачається, що наведений нормативний припис передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору лише за наявності викладених вище умов.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення підпунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Оскільки предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, клопотання ГУ ДПС у Запорізькій області задоволенню не підлягає.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

ЄСПЛ у своєму рішенні визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Пелевін проти України" від 20.05.2010р., заява № 24402/02, § 27)).

При цьому ЄСПЛ зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001р., заява № 28249/95, § 60)).

Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору відсутні.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги, зокрема, додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно із ст. 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Згідно з ст. ст. 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії заяви з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.

Пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270 передбачено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, опис вкладення є офіційним підтвердженням наявності у поштовому відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником.

Неповідомлення учасників судового процесу в справі про звернення із заявою порушує процесуальні права цього учасника, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, закріплені ч. 3 ст. 2 ГПК України та позбавляє останніх, надати відзив, заперечення або пояснення по суті поданої заяви.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на приписи п. 7 ч. 2 ст. 42 ГПК України, де встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Зокрема, це стосується й вимог ст. 258 ГПК України щодо процесуальних обов`язків скаржника.

Процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Не надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам судового процесу позбавляє цих учасників обізнаності про зміст та підстави апеляційного оскарження судового рішення у справі, що, в свою чергу, позбавляє можливості подати в суд апеляційної інстанції заперечення проти відкриття апеляційного провадження та відзив на апеляційну скаргу (ст. ст. 262, 263 ГПК України). Також, неповідомлення учасника судового процесу у справі про звернення з апеляційною скаргою порушує процесуальні права цього учасника, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, передбачені ч. 3 ст. 2 ГПК України.

До апеляційної скарги не додано належних доказів направлення апеляційної скарги учасникам справи.

Таким чином, скаржнику слід належним чином виконати вимоги ст. 259 ГПК України, надіслати іншим учасникам справи копію апеляційної скарги і доданих до неї документів і надати суду докази такого надсилання.

В зв`язку з чим, подана апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 258 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху для надання скаржнику можливості усунути недоліки.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 258, 259, 260 ГПК України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Залишити апеляційну скаргу без руху.

Запропонувати особі, яка подала апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали надати суду:

- докази, що підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 481,00 грн.;

- докази, що підтверджують направлення копії апеляційної скарги учасникам справи (описи вкладення та фіскальні чеки або розрахункові квитанції).

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог даної ухвали апеляційну скаргу буде повернуто відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог ст. 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України, та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.О. Вечірко