РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.06.2022Справа № 910/17230/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Фаворит Ойл" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" (м. Київ)

про стягнення 534.411,42 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НК Фаворит Ойл" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" про стягнення 1.147.171,68 грн, з яких: 900.000,00 грн основного боргу, 115.875,34 грн пені, 100.552,50 грн інфляційних втрат, 30.743,85 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору № 1401ПФ від 14.01.21. про надання поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.21. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.11.21.

22.11.21. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.11.21. від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення про сплату боргу в сумі 100.000,00 грн та про розстрочку виконання рішення суду на 3 місяці.

23.11.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 07.12.21.

06.12.21. від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 1.096.516,90 грн, з яких: 800.000,00 грн основного боргу, 162.105,48 грн пені, 100.552,50 грн інфляційних втрат (нарахованих за період з 10.02.22. по 18.10.21.) та 33.858,92 грн 3 % річних (нарахованих за період з 10.02.22. по 01.12.21.).

06.12.21. від позивача надійшло клопотання про повернення судового збору.

07.12.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 21.12.21.

21.12.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.02.22.

03.02.22. від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень про часткову сплату боргу на загальну суму 400.000,00 грн.

03.02.22. від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5.050,00 грн.

03.02.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 01.03.22.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 01.03.22., не відбулось у зв`язку із веденням на території Київської області бойових дій та загрозою для життя і здоров`я громадян.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.22. призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 24.05.22.

23.05.22. від позивача надійшли пояснення по справі, відповідно до яких позивач відмовляється від позовних вимог про стягнення пені, та просить стягнути з відповідача: 400.000,00 грн основного боргу, 113.152,50 грн інфляційних втрат (нарахованих за період з 10.08.21. по 02.02.22.) та 37.500,03 грн 3 % річних, нарахованих за період з 10.02.21. по 02.02.22.

У судовому засіданні 24.05.22. представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

24.05.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 07.06.22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.22. прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Фаворит Ойл" від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" про стягнення пені в розмірі 162.105,48 грн; закрито провадження у справі № 910/17230/21 в частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 162.105,48 грн на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України; залишено без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Фаворит Ойл" про зменшення позовних вимог у частині стягнення суми основного боргу та збільшення позовних вимог у частині стягнення інфляційних втрат до 113.152,50 грн та 3 % річних до 37.500,03 грн; закрито провадження у справі № 910/17230/21 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 400.000,00 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

07.06.22. від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою суми основного боргу.

07.06.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 09.06.22.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу. Представник відповідача надав свої пояснення по суті спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.06.22. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.01.21. між Товариством з обмеженою відповідальністю "НК Фаворит Ойл" (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" (Позичальник) було укладено Договір № 1401ПФ про надання поворотної фінансової допомоги (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу, а відповідач зобов`язався повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Розмір поворотної фінансової допомоги становить 4.000.000,00 грн без ПДВ (п. 3.1. Договору).

Поворотна фінансова допомога може надаватися окремими частинами (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору поворотна фінансова допомога, що надається за цим Договором, є строковою та підлягає поверненню до 10.02.21.

До моменту настання дати, зазначеної в п. 4.1. цього Договору, Позичальник зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу Позикодавцеві (п. 5.1. Договору).

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що він вважається укладеним та набирає чинності з моменту передання поворотної фінансової допомоги Позикодавцем Позичальнику. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 8.2., та закінчується повним виконанням його умов (п. 8.3. Договору).

14.01.21. позивач перерахував відповідачу поворотну фінансову допомогу в сумі 4.000.000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 14 від 14.01.21. та банківською випискою по рахунку позивача.

ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" повернуло позивачу фінансову допомогу з простроченням, у період з 19.02.21. по 27.09.21., в загальному розмірі 3.100.000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних платіжних доручень.

Вказане зумовило звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача суми боргу за Договором та нарахувань за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що після звернення позивача до суду з даним позовом відповідачем було сплачено заборгованість у розмірі 500.000,00 грн платіжними дорученнями: № 1500 від 15.11.21. на суму 100.000,00 грн, № 1861 від 30.12.21. на суму 100.000,00 грн, № 14 від 10.01.22. на суму 100.000,00 грн, № 141 від 02.02.22. на суму 200.000,00 грн.

Після прийняття заяви позивача про зменшення позовних вимог та постановлення ухвали про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення 400.000,00 грн боргу, відповідачем було перераховано на рахунок позивача залишок основного боргу в розмірі 400.000,00 грн платіжним дорученням № 838 від 01.06.22.

Відтак провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 400.000,00 грн основного боргу підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У матеріалах справи містяться клопотання позивача про повернення з Державного бюджету України судового збору.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 400.000,00 грн позивачу належить повернути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6.000,00 грн, про що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" слід постановити окрему ухвалу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 100.552,50 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 10.02.22. по 18.10.21., та 33.858,92 грн 3 % річних, нарахованих за період з 10.02.22. по 01.12.21., суд встановив наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось судом вище, повернення позивачу отриманої відповідачем суми поворотної фінансової допомоги здійснювалося з порушенням строку, встановленого п. 4.1. Договору.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, суд встановив їх правильність, арифметичну вірність та правильність визначення періодів прострочення, а відтак дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 100.552,50 грн інфляційних втрат та 33.858,92 грн 3 % річних.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, судом встановлено, що провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 400.000,00 грн основного боргу належить закрити, а решту позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних - задовольнити.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 5.050,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивачем до стягнення з відповідача заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5.050,00 грн на підставі: договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 01.07.21, додаткової угоди № 1 від 20.09.21., додатково угоди № 2 від 06.12.21., та акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 06.12.21. на суму 5.050,00 грн.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову та складність справи, суд вважає понесений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 5.050,00 грн обґрунтованим, доведеним, співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), предметом позову та значенням справи для сторони.

Відтак стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст. ст. 129, 130 ГПК України підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5.050,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 130, 219, 220, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/17230/21 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" 400.000,00 грн основного боргу.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" (01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 9-11; ідентифікаційний код 38092323) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Фаворит Ойл" (04070, місто Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 25 Г; ідентифікаційний код 39470271) 100.552 (сто тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 50 коп. інфляційних втрат, 33.858 (тридцять три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) грн 92 коп. 3 % річних, 2.016 (дві тисячі шістнадцять) грн 17 коп. судового збору та 5.050 (п`ять тисяч п`ятдесят) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

4. На підставі окремої ухвали повернути, у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, Товариству з обмеженою відповідальністю "НК Фаворит Ойл" з Державного бюджету України 6.000,00 грн судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.06.22.

Суддя Т.М. Ващенко