ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 року м.Дніпро Справа № 904/7784/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 (повне рішення складено 12.11.2021, суддя Юзіков С.Г.) у справі № 904/7784/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ СЕРВІС ГРУП", м. Дніпро

про стягнення збитків у сумі 4 393, 37 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ СЕРВІС ГРУП" на свою користь збитків в сумі 4 393, 37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у березні та квітні 2019 року відповідач спожив природний газ у меншому обсязі, ніж передбачений п. 2.1 договору постачання природного газу №3722/18-ТЕ-3 від 07.11.2018, що є підставою для нарахування збитків на підставі п. п. 3.13, 5.7 цього договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 у справі №904/7784/21 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем не доведено заподіяння відповідачем збитків, не зазначено, в чому саме вони виразилися, причинно наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками.

Не погодившись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 у справі №904/7784/21, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, застосований закон, який не підлягав застосуванню (ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 22 Цивільного кодексу України), не застосований закон, який підлягав застосуванню (ст. ст. 230, 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 546 551 Цивільного кодексу України);

- судом порушені норми процесуального права ( ст. ст. 13, 86, 236 Господарського кодексу України) в контексті забезпечення повноти і всебічності з`ясування обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи;

- збитки, встановлені договором, Правилами постачання природного газу, та збитки в універсальному (традиційному) розумінні мають різну правову природу;

- на викання Закону України «Про ринок природного газу» і Правил постачання природного газу сторони договору погодили одну з істотних умов договору відшкодування збитків;

- визначені п. 3.13 договору грошові нарахування є штрафною санкцією, а не відшкодуванням збитків;

- правовідносини у справах №904/7784/21, №910/4608/20, №904/6992/20 не є подібними до правовідносин у справі №904/7784/21 з огляду на те, що Верховним Судом у визначених справах не досліджувалася природа передбачених Правилами постачання природного газу і договором постачання природного газу збитків.

Відповідно до протоколу автоматизованого перерозподілу судової справи №904/7784/21 від 10.01.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Подобєда І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022 зазначеною колегією суддів поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 у справі №904/7784/21; зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 у справі №904/7784/21; розгляд апеляційної скарги визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; Товариству з обмеженою відповідальністю "АВ СЕРВІС ГРУП" встановлений строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 28.02.2022.

Відповідач отримав ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022 у справі №904/7784/21 09.02.2022, процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до протоколу автоматизованого перерозподілу справи №904/7784/21 від 13.06.2022 для розгляду апеляційної скарги у зв`язку з припиненням повноважень судді Подобєда І.М. визначена колегія суддів у складі головуючого судді Орєшкіна Е.В., судді Чус О.В., Кощеєв І.М.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ СЕРВІС ГРУП" (споживач) укладений договір №3722/18-ТЕ-3 постачання природного газу (далі - договір).

26.11.2018 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, в якій вони погодили викласти розділи 1-12 договору в новій редакції.

Згідно з п.1.1. договору позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 договору).

Постачальник передає споживачу в період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 185,0 тис.куб.метрів, у тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди): листопад 2018 32 тис.куб.метрів; грудень 2018 44 тис.куб.метрів, всього: 76 тис.куб.метрів; січень 2019 44 тис.куб.метрів, лютий 2019 32 тис.куб.метрів; березень 2019 23 тис.куб.метрів, всього: 99 тис.куб.метрів; квітень 2019 10 тис.куб.метрів, всього 10 тис.куб.метрів (п.2.1. договору).

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору, повністю покривають його потреби у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п. 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у п.2.1 цього договору і несе відповідальність за правильність їх визначення (п.2.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору постачальник передає споживачеві газ у загальному потоці газу у разі передачі:

- природного газу власного видобутку у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого газу у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.8. договору).

Пунктом 3.13 договору встановлено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному п. 5.7 цього договору. При цьому, розмір збитків визначається наступним чином:

- 3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, Споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання - передачі природного газу;

V п - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 цього договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

K - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу (п.4.3. договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1. договору).

Відповідно до п. п. 4, 5, 6, 8 п. 6.2. договору споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди; самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі: … перевищення обсягів використання газу, зазначених в п.2.1 цього договору, без їх коригування додатковою угодою; прийняти газ в кількості, зазначеній в п.2.1. даного договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором; відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 цього договору.

Пунктом 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2 договору пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні позивача, яке направляється на електронну адресу відповідача, зазначену в п. 12 договору та розмішується на офіційному сайті позивача.

На виконання п. 11.2. договору позивач 22.02.2019 листом № 26-2059/1.17-19 від 22.02.2019 повідомив відповідача, що з 01.03.2019 застосовуються наступні пункти договору: 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 договору; відповідно пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договору з 01.03.2019 сторонами не застосовуються. Цей лист вважається невід`ємною частиною договору.

Як вбачається з матеріалів справи №904/7784/21, у березні 2019 року відповідачем було отримано природний газ в об`ємі 12, 707 тис.куб.м із погоджених договором на цей місяць 23 тис.куб.м (акт приймання передачі природного газу від 31.03.2019).

21.05.2019 позивач направив відповідачу акт-претензію №26-1108-19 від 16.05.2019 на суму збитків в розмірі 27 726,66 грн за різницю між замовленим у березні 2019 обсягом природного газу та фактично використаним відповідачем у цьому місяці.

У квітні 2019 року відповідачем було отримано природний газ в об`ємі 0,750 тис.куб.м із погоджених договором на цей місяць 10 тис.куб.м (акт приймання передачі природного газу від 30.04.2019).

13.06.2019 позивач направив відповідачу акт-претензію №26-1698-19 від 07.06.2019 на суму збитків в розмірі 24 224,95 грн за різницю між замовленим у квітні 2019 обсягом природного газу та фактично використаним відповідачем у цьому місяці.

У листах № 26-5421-19 від 02.12.2019 та № 26-4520-19 від 02.12.2019 відповідно до роз`яснень НКРЕКП, які стосуються тлумачення п.п. 1 п.1 розділу VІ Правил постачання природного газу в частині застосування подвійної ставки НБУ при розрахунку сум збитків в разі, якщо фактичний обсяг спожитого природного газу менший від замовленого обсягу більше ніж на 5 %, позивачем зроблений перерахунок суми збитків та визначено, що за актом № 26-1108-19 від 16.05.2019 сума збитків буде становити 2 354,87 грн, за актом № 26-1698-19 від 07.06.2019 - 2 038,50 грн.

Зазначені листи надіслані відповідачу 03.12.2019, втім відповідач відповіді на них не надав, заявлені до відшкодування позивачем збитки у загальному розмірі 4 393,37 грн не сплатив, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому згідно ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні положення містить ст. 712 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України).

Стаття 225 Господарського кодексу України визначає, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідна наявність усіх елементів, що складають цивільне правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. Відсутність хоча б одного елементу робить неможливим застосування відповідальності у вигляді збитків.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч.2 ст.623 Цивільного кодексу України).

Господарським судом Дніпропетровської області в мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 12.11.2021 у справі №904/7784/21 зазначено, що право постачальника вимагати на підставі Правил постачання природного газу та договору від споживача відшкодування збитків за недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягаря доказування понесених збитків.

Вищенаведений правовий висновок наведений також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2021 у справі № 910/4608/20, від 21.09.2021 у справі №904/6992/21, які є обов`язковими для застосування судом апеляційної інстанції в силу приписів ст.24 Закону України "Про судоустрій і статусу суддів".

З огляду на те, що позивачем не надано доказів заподіяння відповідачем збитків на спірну суму, не зазначено, в чому саме вони виразилися, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, місцевим господарським судом у задоволенні позову відмовлено.

Скаржник не погоджується з відмовою в частині стягнення збитків, оскільки вважає, що суд зробив неправильний висновок про те, що збитки, передбачені Правилами № 2496 та договором, нараховуються відповідно до ст. ст. 22, 623 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, тоді, як мають застосовуватися ст. ст. 546, 547, 548, 549 Цивільного кодексу України та ст. ст. 199, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, які визначають штраф, як одну з форм неустойки. Натомість, правові засади функціонування ринку природного газу України регулюються Законом України "Про ринок природного газу", який є спеціальним нормативно-правовим актом та Правилами № 2496 постачання природного газу, в тому числі щодо стягнення збитків, які є спеціальними та діють в окремій сфері господарювання, мають пріоритет у нормозастосуванні перед нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Апеляційний господарський суд зауважує, що існує сформована практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах щодо відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу із урахуванням приписів розділу VI Правил № 2496, а саме у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 910/4608/20, від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20, від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20, від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20 та від 16.12.2021 у справі № 911/3214/20, від 23.12.2021 у справі № 908/24/21, від 20.01.2022 у справі № 911/77/21.

Зокрема, у цих постановах викладена наступна правова позиція Верховного Суду:

- виходячи із змісту пункту 6 частини 5 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити істотні умови, зокрема, щодо порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання;

- підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил № 2496 передбачено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

- відповідно до пункту 2 розділу VI Правил № 2496 у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу;

- враховуючи положення підпункту 1 пункту 1 розділу VI Правил № 2496, а також те, що договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем);

- пункт 3.13 укладеному між сторонами договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил № 2496 хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків;

- натомість, право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України;

- вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, при цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента;

- для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника; відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Крім того, у постановах від 16.12.2021 у справі № 911/3214/20, від 20.01.2022 у справі № 911/77/21 Верховний Суд, розглядаючи аналогічні доводи касаційної скарги про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм Правил постачання природного газу, викладених у постановах Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20 та від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20 не знайшов підстав для відступлення від зазначених правових висновків.

Суд першої інстанції вирішив спір відповідно до зазначеної правової позиції і дійшов висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження реальності понесення ним збитків та не довів втрати, спричинені відхиленням відповідача від обумовлених обсягів спожитого природного газу, тому у відшкодуванні збитків відмовив.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 у справі № 904/7784/21 таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 у справі № 904/7784/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 у справі № 904/7784/21 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2021 у справі № 904/7784/21.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус