ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року м. Дніпро Справа № 904/8574/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Орєшкіної Е.В., Березкіної О.В.

секретар судового засідання: Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесвіт"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 р.

( суддя Назаренко Н.Г., м. Дніпро )

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесвіт",

м. Київ

до

Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни,

м. Кривий Ріг

про розірвання договору оренди нежитлового приміщення

та повернення сплаченої орендної плати у розмірі 452 340,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕСВІТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни, про розірвання договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 342,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 № 02-О від 31.08.2015 р. та стягнення з Відповідача на його користь 452 340,00 грн. орендної плати за користування приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за договором оренди приміщення № 02-О від 31.08.2015 р. в контексті обов`язку виконання капітального ремонту.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022р. в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" до Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та повернення сплаченої орендної плати у розмірі 452 340,00 грн. - відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесвіт", в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» вважає оскаржуване рішення необгрунтованим, оскільки судом під час розгляду справи не з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, викладені у рішенні суду першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норму матеріального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не перевіряючи обставин, викладених стороною Позивача без обґрунтування відхилення доводів сторони Позивача по справі № 904/8574/21, переносить до свого рішення висновок суду першої інстанції, зокрема по справі № 904/4831/21, яку суд в цьому ж складі розглядав раніше, але з іншим предметом і в якому не встановлювались обставини не виконання ФОП Шаталової Н.В. умов договору оренди нежитлового приміщення в контексті обов`язку виконання капітального ремонту.

Водночас, на думку Скаржника, судом першої інстанції не враховано й те, що Відповідач повністю своєю поведінкою, здійснюючи виставлення відповідних рахунків підтверджував зі свого боку, що Договір оренди між сторонами діє.

При цьому Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не досліджував правомірність невиконання свого обов`язку саме Відповідачем у здійсненні капітального ремонту в контексті порушення відповідного пункту 4.1.2. Договору оренди приміщення № 02-0, яким встановлено, що капітальний ремонт здійснює Орендодавець.

Скаржник наголошує на тому, що розірвання договору оренди має не просто внаслідок непроведення капітального ремонту, а тільки при тому, що таке не проведення унеможливлює використання приміщення за призначенням, оскільки в такій ситуації Позивач неправомірно позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору, зокрема, проведения капітального ремонту Орендодавцем, що в свою чергу вказує на порушення умов Договору оренди ФОП Шаталовою Н.В..

Скаржник вважає, що судом було необгрунтовано надано перевагу одному доказу, який надав Відповідач, перед іншим доказом - експертним висновком який надано Позивачем, і який в свою чергу повністю спростовує позицію Відповідача.

Скаржник зазначає, що суддею Господарського суду Дніпропетровської області Назаренко Н.Г. раніше вже розглядався господарський спір між сторонами по даній справі - між Товариством з обмеженою відповідальність «Телесвіт» (відповідач) та Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни (позивач), справа № 904/4831/21, рішення від 06.09.2021 р.. За вказаних обставин, на підставі положення п. 2 ч. 3 ст. 277 ГПК України, Скаржник просить суд апеляційної інстанції визнати підстави для відводу обґрунтованими.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Відповідач посилається на те, що суд касаційної інстанції підтвердив вірність позицій судів встановлених під час розгляду справ № 904/5649/18 та № 904/7087/20, та висловив свою позицію щодо недобросовісної поведінки Відповідача в спірній ситуації, що склалася між сторонами даної справи. Як рішеннями суду апеляційної та касаційної інстанції у справі № 904/5649/18 так і рішеннями першої та апеляційної інстанції по справі № 904/7087/20, а також ухвалою суду касаційної інстанції по справі № 904/7087/20, була встановлена правомірність позиції ФОП Шаталової Н.В., відносно відмови прийняти з оренди Приміщення в неналежному стані та правомірність позиції відносно наявності обов`язку ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» повернути Приміщення з оренди в належному стані. Також судами була встановлена правомірність застосування ч. 2 ст.785 ЦК України в спірних правовідносинах.

Відповідач також вказує на те, що у вказаних рішеннях, що мають преюдиційне значення зафіксовано, що за весь час спірних правовідносин, що продовжуються вже більше трьох років ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» не вимагало у ФОП Шаталової Н.В. проведення капітального ремонту та не висловлювало позиції щодо необхідності проведення такого ремонту.

Крім того, Відповідач зазначає про те, що процесуальні порушення з боку судді Назаренко Н.Г. під час розгляду справи № 904/4831/21 - відсутні, а претензії Скаржник є надуманими та не підтверджуються жодними доказами.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.02.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Подобєд І.М., Орєшкіна Е.В..

Розпорядженням керівника апарату суду від 09.03.2022 р., у зв`язку із припиненням повноважень судді Подобєда І.М., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2022 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/8574/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 р. по справі № 904/8574/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 904/8574/21 надішли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 09.06.2022 р..

06.06.2022 р. від Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни до суду надійшло клопотання про участь її представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в Центрально-Міському ройонному суді м. Кривого Рогу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 р. в задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено.

Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 09.06.2022 р., оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

7. Встановлені судом обставини справи

31.08.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" ( Орендар ) та Фізичною особою-підприємцем Шаталовою Наталією Василівною ( Орендодавець ) укладено Договір оренди приміщення № 02-О, за яким за яким Орендодавець за плату передала в тимчасове користування Орендареві приміщення загальною площею 342,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відновна вартість приміщення, що передане в оренду складає 3 751 000,00 грн. з урахуванням індексації відповідно до законодавства України.

Приміщення надане для розміщення персоналу (пункт 1.4. договору).

За домовленістю сторін у пункті 1.5. договору, даний договір є договором оперативного лізингу без подальшої зміни статусу такої операції протягом терміну дії цього договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що прийом-передача приміщення відбувається протягом трьох календарних днів з моменту набрання чинності цього договору шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення.

Згідно з пунктами 2.1.,2.2. договір набирає чинності 01.10.2015 р. та діє до 30.09.2016 р. року включно. Даний договір може бути продовжений на наступний термін за згодою сторін, про що сторони укладають Додаткову угоду.

01.10.2015 р. за актом прийому-передачі до договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

На момент передачі стан приміщення був оцінений сторонами як "добрий".

В акті зазначено, що приміщення придатне для використання Орендарем з метою, передбаченою умовами договору. Претензій щодо стану приміщення у Орендаря немає.

Акт підписаний сторонами та зі сторони орендаря скріплений печаткою.

Додатковою угодою №5 від 23.05.2017 р. договір був продовжений до 31.08.2018 р. включно.

21.06.2018 р. Орендар листом № 088 від 21.06.2018 рр. повідомив Орендодавця відповідно до п. 4.3.4. договору про намір звільнити орендоване приміщення та достроково розірвати договір оренди з 25.08.2018 р..

Листом від 09.07.2018 р. №1 Орендодавець повідомив Орендаря про продовження строку дії договору Додатковою угодою №5 від 23.05.2017 р. до 31.08.2018 р..

Орендар листом від 09.07.2018 р. № 094 повторно інформував Орендодавця про намір розірвати договір оренди приміщення №02-О від 31.08.2015 р. та наголосив на тому, що попереднім листом № 088 від 21.06.2018 р. ТОВ "Телесвіт" повідомляло про намір звільнити орендоване приміщення та розірвати договір оренди достроково, а саме з 25.08.2018 р.. У зв`язку з чим, Орендар звернувся до Орендодавця з проханням направити свого представника 25.08.2018 р. для підписання акту приймання-передачі приміщення та угоди про розірвання договору.

Листом від 07.09.2018 р. №121 Орендар повідомив Орендодавця про намір продовжити дію договору на період проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні, з метою приведення його до стану відповідно до пункту 3.7. договору та подальшого підписання акту прийому-передачі приміщення. До листа було додану Додаткову угоду №6 від 31.08.2018 р..

Додатковою угодою №6 від 31.08.2018 р. до договору сторонами продовжено дію договору оренди до 30.09.2018 р..

26.09.2018 р. листом №128 Орендар повідомив Орендодавця про повне звільнення орендованого приміщення від майна та персоналу і запросило власника 29.09.2018 р. за адресою розташування приміщення, отримати ключі від приміщення та підписати акт прийому-передачі. Про отримання Орендодавцем листа свідчить його відмітка вхідної кореспонденції №4 від 26.09.2018 р..

Представниками ТОВ "Телесвіт" 29.09.2018 р. був складений акт про те, що за їх присутності було здійснено огляд приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з власником приміщення Шаталовою Н.В. для подальшого підписання акту прийому-передачі приміщення та передачі ключів. По завершенню огляду власник відмовився від підписання акту та прийому ключів.

29.09.2018 р., що підтверджується поштовим фіскальним чеком і описом вкладення у цінний лист Орендарем відправлено на адресу Орендодавця два екземпляри акту приймання-передачі приміщення і два комплекти ключів від приміщення.

30.09.2018 р. фізичною особою-підприємцем Шаталовою Н.В. і представником за довіреністю Шаталовим М.М. був складений акт про те, що в останній день строку договору оренди представники ТОВ "Телесвіт" не з`явилися для передачі орендованого приміщення з оренди, приміщення було закрите.

Фізична особа-підприємець Шаталова Н.В. листом від 10.10.2018 р. за №2 (підписаним за довіреністю представником Шаталовим М.М.) повідомила ТОВ "Телесвіт" про відмову від підписання акту прийому-передачі у зв`язку з відсутністю проведення ремонтних робіт та незадовільним станом приміщення. Враховуючи вказані обставини, Орендодавець просила здійснити дії по приведенню орендованого приміщення у стан, в якому його було отримано Товариством, або здійснити грошове відшкодування вартості необхідних ремонтних робіт, повідомивши письмово про дату та час повторної зустрічі для підписання акту прийому-передачі приміщення. До листа окрім інших документів було додано копію кошторису на проведення ремонтних робіт.

У відповідь в листі №148 від 18.10.2018 р. Орендар зазначив про те, що 29.09.2018 р. у зв`язку із відмовою прийняти звільнене приміщення за адресою АДРЕСА_1 та підписати відповідні акти прийому-передачі, Товариство змушено було надіслати на адресу Орендодавця цінним листом два екземпляри акту приймання-передачі зазначеного приміщення (підписані з боку ТОВ "Телесвіт"), а також два комплекти ключів від нього.

Орендар повторно просив Орендодавця підписати акти приймання-передачі приміщення та зазначив, що причина відмови від підписання документів не є обґрунтованою, оскільки приміщення, яке орендувалося відповідно до договору №02-О від 31.08.2015 р., знаходиться у тому ж стані, в якому ТОВ "Телесвіт" його отримало.

ТОВ "Телесвіт" запропонувало власнику письмово, в деталях викласти, що саме в зазначеному приміщенні потрібно привести до попереднього стану та у випадку обґрунтованості твердження щодо незадовільного стану приміщення запевнило про вирішення питання щодо фінансування заходів для приведення приміщення у належний стан.

Орендар листом від 12.11.2018 р. №159 повторно звернулося до Орендодавця з проханням підписати акти приймання-передачі приміщення та один екземпляр повернути Орендарю. ТОВ "Телесвіт" звернуло увагу на те, що строк дії договору є закінченим, а приміщення звільнено від майна та персоналу Орендаря.

Розглянувши лист Орендаря від 18.10.2018 №148, Орендодавець направила Орендарю лист від 14.11.2018 р. №4, в якому повідомила, що станом на 09.11.2018 р. не отримала комплекти ключів від орендованого ТОВ "Телесвіт" приміщення за договором оренди приміщення № 02-О від 31.08.2015 р.. Орендодавець зазначила, що акт прийому-передачі не було підписано через невиконання Товариством п. 3.7. договору - не приведення приміщення у такий же стан, в якому його було отримано з урахуванням його нормального зносу та запропонувала повторно зустрітися представникам для обговорення можливості підписання акту передачі-приймання приміщення та досягнення згоди у вирішенні, виниклих спірних питань.

Орендар листом №167 від 20.11.2018 р. у відповідь звернув увагу Орендодавця на те, що строк дії договору оренди приміщення №02-О від 31.08.2015 р. є таким, що сплинув. Останнім днем дії договору була дата 30.09.2018 р. ( згідно підписаної сторонами Додаткової угоди №6 від 31.08.2018 р. ). ТОВ "Телесвіт" вказало фізичній особі-підприємцю про те, що нею на пропозицію підприємства не було зазначено що саме потрібно привести в приміщенні до попереднього стану. Крім цього, вказано, що орендодавця проінформовано у попередніх листах про надіслання їй ключів та підписаних з боку підприємства актів приймання-передачі.

У зв`язку з тим, що Орендодавець не виявила бажання отримати поштове відправлення з підписаними орендарем актами прийому-передачі приміщення та з двома комплектами ключів від нього у відділі поштового зв`язку, Орендар даним листом повторно направив Орендодавцю для підписання акти прийому-передачі приміщення та ключі. ТОВ "Телесвіт" у своєму листі також висловило свою згоду на зустріч з фізичною особою-підприємцем з метою отримання одного екземпляра підписаного акту приймання-передачі приміщення та усунення між сторонами суперечностей.

Листом від 18.02.2019 р. за № 023 Орендар повідомив Орендодавця про повне звільнення приміщення 29.09.2018 р. та складання представниками ТОВ "Телесвіт" акту, у зв`язку з відмовою фізичної особи-підприємця прийняти ключі від даного приміщення та підписати акти прийому-передачі приміщення. З огляду на чергову відмову Відповідача від отримання поштових пересилань з комплектами ключів від приміщення Позивач запропонував Відповідачу особисто отримати ключі від приміщення та вказав адресу можливої зустрічі, контактну особу та номер засобу зв`язку.

06.10.2020 р. Орендодавцем був складений лист адресований Орендарю, в якому зазначено про неналежність стану орендованого приміщення, що підтверджується постановою Касаційного господарського суду від 24.09.2020 р. у справі № 904/5649/18. Орендодавцем зазначено також про очікування від Орендаря конструктивних пропозицій щодо мирного вирішення ситуації, що склалася.

У відповідь листом від 21.10.2020 р. № 231/ТС Орендар вказав про помилкове тлумачення Орендодавцем змісту постанови Верховного Суду про незадовільність стану приміщення та в черговий раз запропонував спільно підписати акти приймання-передачі із зазначенням дати передачі приміщення - 29.09.2018 р..

Направлення листа Орендодавцю 23.10.2020 р. підтверджується копіями поштового фіскального чеку №2950, поштової накладної № 935 і описом вкладення у цінний лист.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 05.12.2019 р. № 34/19, що була призначена судом у справі № 904/5649/18, технічний стан нежитлового приміщення АДРЕСА_1, визначений на дату обстеження (листопад 2019 року), на рівні категорії 2-3 - не зовсім задовільний. Існуючі пошкодження свідчать про зниження несучої здатності конструкції. Потрібен поточний ремонт. Величина фізичного зносу на рівні 29% - задовільний стан. Елементи будівлі в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Пошкодження в нежитловому приміщені виникли внаслідок дії природно-кліматичних, технологічних факторів та життєдіяльності людини.

Відповідно до таблиці 1.4. висновку (механічні пошкодження), в 16-ти із 22-х орендованих приміщеннях виявлено пошкодження стін від демонтажу обладнання, в трьох - частково відсутній плінтус, в 3-х відсутня розетка, пошкоджена вентиляційна решітка, дверний блок, в 5-ти пошкоджено електроустаткування, зруйновано пластиковий короб.

В таблиці 1.5. наведені пошкодження приміщень внаслідок механічного впливу (фізичний знос). В 19-ти приміщеннях часткове відшарування шару штукатурки, фарби, частково видимі плями від вологи та бруду; в 14-ти приміщеннях на поверхні стелі часткова деформація плит "Армстронг".

Отже, висновком експертизи у справі № 904/5649/18 підтверджено, що ТОВ "Телесвіт" не виконував свої зобов`язання щодо запобігання псуванню та пошкодженню орендованого приміщення, не здійснював поточний ремонт орендованого майна. А при звільненні приміщення, при демонтажу устаткування, допустив пошкодження приміщень. Експертизою підтверджено також необхідність проведення поточного ремонту.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2020 р. у справі № 904/5649/18 за позовом ТОВ "ТЕЛЕСВІТ" до ФОП Шаталової Наталії Василівни про зобов`язання прийняти з орендного користування приміщення за актом прийому-передачі - позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2020 р. у справі № 904/5649/18 ( залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2020 р. з викладенням її мотивувальної частини у редакції цієї постанови) рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5649/18 скасовано. Прийнято нове рішення. В позові відмовлено. У вказаній постанові судом було встановлено, що відповідно до висновку експертизи орендоване приміщення знаходиться в стані наближеному до "непридатного до нормальної експлуатації". Також судом у цій справі висловлена правова позиція, що ст. 785 ЦК України зобов`язує Орендаря, у разі припинення договору оренди, негайно повернути орендоване майно у такому ж стані, в якому він його отримав, з урахуванням його нормального зносу. Дана норма права зобов`язує Орендаря повернути майно не у будь-якому стані, а саме в тому стані, в якому він його отримав, з урахуванням нормального зносу. І зобов`язання орендодавця прийняти майно виникає лише у випадку повернення майна у стані передбаченому законом та обумовленому договором оренди.

В подальшому, оскільки Орендар не привів приміщення у належний стан і не передав його Орендодавцю за актом приймання-передачі, Фізична особа-підприємець Шаталова Н.В. 29.12.2020 р. звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "Телесвіт" про стягнення неустойки за користування приміщенням за період з 01.10.2018 р. по 31.12.2018 р. на суму 301 560,00 грн. ( справа № 904/7087/20 ).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 р. у справі № 904/7087/20 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" про стягнення 301 560,00 грн. неустойки ( договір оренди приміщення № 02-О від 31.08.2015 р.) задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" на користь Фізичної особи-підприємця Шаталової Наталії Василівни - 301 560,00 грн. неустойки; 4 523,40 грн. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду області від 05.07.2021 р. у справі № 904/7087/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 р. у справі № 904/7087/20 залишено без змін.

Після винесення рішення судом апеляційної інстанції ТОВ "Телесвіт" здійснив фактичне визнання позовних вимог у справі № 904/7087/20, шляхом направлення ФОП Шаталовій Н.В. листа від 16.07.2021 р., яким пропонував добровільно виконати рішення суду.

Не зважаючи на вищевикладене, ТОВ "Телесвіт" було подано касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, однак ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.09.2021 р. по вказаній справі, було відмовлено у відкритті касаційного провадження. При цьому, судом касаційної інстанції у вищевказаній ухвалі було вказано, що Орендарем ремонтних робіт проведено не було, докази здійснення поточного ремонту приміщення для приведення його в належний стан в матеріалах справи відсутні, пропозиція відшкодувати вартість ремонтних робіт Орендарем розглянута не була. Таким чином, суди дійшли висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини другої ст. 785 ЦК України.

Отже, рішеннями судів у справі № 904/5649/18 та у справі № 904/7087/20 встановлена правомірність застосування ч. 2 ст. 785 ЦК України в спірних правовідносинах та визнано факт закінчення строку дії спірного договору 30.09.2018 р..

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За своєю юридичною природою Договір оренди приміщення № 02-О від 31.08.2015 р., укладений між сторонами є договором найму (оренди).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 ст. 285, частиною 1 та частиною 4 ст. 286 ГК України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як зазначалося раніше, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 р. у справі № 904/7087/20 позовом ФОП Шаталової Н.В. до ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» та рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2021 р. у справі № 904/4831/21 за позовом ФОП Шаталової Н.В. до ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» встановлено факт дії спірного договору з 01.10.2015 р. до 30.09.2018 р. включно.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що є доведеним факт припинення 30.09.2018 р. дії договору оренди приміщення загальною площею 342,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 № 02-О від 31.08.2015 р., оскільки рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 р. у справі № 904/7087/20, від 06.09.2021 р. у справі № 904/4831/21, постанова Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2020 у справі № 904/5649/18 набрали законної сили в порядку, визначеному законодавством.

З огляду на викладене, є правомірним висновок місцевого господарського суду про безпідставність посилання Позивача на необхідність проведення Відповідачем капітального ремонту, оскільки застосування ч. 3 ст. 776 ЦК України до спірних правовідносин не можливе, оскільки Договір оренди вже три роки як припинив свою дію. Також застосування ч. 3 ст.776 ЦК України не можливе, оскільки після закінчення строку дії Договору оренди і по цей час сторони перебувають не у договірних зобов`язальних відносинах, а в охоронних, пов`язаних із порушенням ТОВ "ТЕЛЕСВІТ" зобов`язань з повернення приміщення з оренди у встановлені строки, у належному стані.

Згідно ч. 3 ст.776 ЦК України право на розірвання договору орендар має не просто внаслідок непроведеного капітального ремонту, а тільки при тому, що таке не проведення унеможливлює використання Приміщення за призначенням.

Позивачем зазначається період, за який він хоче стягнути з Відповідача сплачену ним орендну плату, за який Відповідач, на його думку, мала зробити капітальний ремонт, а саме з 01.01.2018 р. по 30.09.2018 р..

При цьому, як слушно зауважив суд першої інстанції, Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу неможливості користування спірним приміщенням за його призначенням протягом строку дії договору, у зв`язку з відсутністю капітального ремонту.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюється доводи Скаржника про безпідставне врахування судом першої інстанції обставин встановлених рішеннями судів по інших справах за участю тих самих сторін, оскільки одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 р. у справі № 904/7087/20, від 06.09.2021 р. у справі № 904/4831/21, постанова Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2020 р. у справі № 904/5649/18 набрали законної сили в порядку, визначеному законодавством, та беручи до уваги, що сторонами у вказаній справі є ті ж самі юридичні особи, що і у даній справі, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про доведеність встановлених у зазначених рішеннях обставин щодо припинення 30.09.2018 р. дії договору оренди приміщення № 02-О від 31.08.2015 р.., які повторного доведення не потребують.

Щодо доводів Скаржника пов`язаних із визнанням обґрунтованими підстав для відводу судді Господарського суду Дніпропетровської області Назаренко Н.Г., яка раніше вже розглядала господарський спір між цими сторонами по справі № 904/4831/21, колегія суддів зазначає наступне.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи чи є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"). Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України"). Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996).

Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006). Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Частиною третьою статті 38 ГПК України унормовано, що відвід повинен бути вмотивованим. Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви, зокрема, доводів заявника щодо розглядом суддею справи № 904/4831/21 за участю тих самих сторін, але з іншим предметом спору, суд доходить висновку, що наведена обставина не може слугувати підставою для задоволення заяви про відвід.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів як такі, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесвіт" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 р. у справі № 904/8574/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесвіт".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Повний текст рішення складено 13.06.2022р.

Головуючий І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Березкіна