ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. Справа№ 911/1699/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 17.02.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.09.2021 (повний текст ухвали підписано 05.10.2021)

у справі №911/1699/21 (суддя Наріжний С.Ю.)

за позовною заявою Заступника керівника Київської обласної прокуратури

в інтересах держави в особі позивача Кабінету Міністрів України

до 1. Київської обласної ради

2. Бориспільської районної державної адміністрації Київської області

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Терра-Інвест»

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдвейн»

про визнання недійсними рішень, розпоряджень, скасування державної реєстрації та повернення земельних ділянок

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року Заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до господарського суду Київської області в інтересах держави в особі позивача Кабінету Міністрів України з позовом до Київської обласної ради, Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Терра-Інвест», та Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдвейн» про визнання недійсними рішень, розпоряджень, скасування державної реєстрації та повернення земельних ділянок.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що на момент відведення у користування спірних земельних ділянок, останні, відносились до земель лісогосподарського та рекреаційного призначення, уповноваженим органом розпорядження якими була Верховна Рада України, у зв`язку з чим оспорювані рішення Київської обласної ради та розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, прийнято поза межами наданих їм повноважень та з порушенням вимог ст. 19, 31, 32 Земельного кодексу України, ст. 6, 11 Лісового кодексу України.

За доводами прокурора, оспорювані рішення Київської обласної ради та розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, а також договори оренди і суборенди спірних земельних ділянок, підлягають визнанню недійсними, а рішення про державну реєстрацію речових прав на спірні земельні ділянки підлягають скасуванню.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.09.2021 позовну заяву залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд виходив з того, що прокурором не було долучено до позову копії службового посвідчення прокурора, яким підписано позовну заяву. Докази належності посадової особи - підписанта позовної заяви, до системи прокуратури України, підтвердження її посади, а також повноважень, визначених законодавством.

Подану прокурором з письмовими поясненнями копію наказу Київської обласної прокуратури від 05.10.2020 № 733к про призначення ОСОБА_1 на посаду Заступника керівника Київської обласної прокуратури, місцевим судом не було прийнято до уваги, оскільки, за висновками суду першої інстанції, прокурором не обґрунтовано неможливості надати відповідні докази у встановленому ст. 80 ГПК України порядку, а саме разом з позовною заявою, клопотань про надання додаткового строку для подачі вказаного доказу не подано.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Київської обласної прокуратури 28.10.2021 звернувся безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 28.09.2021 у справі №911/1699/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

За доводами прокурора, інформація про призначення керівників прокуратури є загальновідомою інформацією яка міститься на офіційних інтернет-сайтах органів прокуратури. Разом з тим, суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду застосував надмірний формалізм.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/1699/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.09.2021 у справі №911/1699/21 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

19.11.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Заступника керівника Київської обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 поновлено Заступнику керівника Київської обласної прокуратури пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 28.09.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.09.2021, справу №911/1699/21 призначено до розгляду на 09.12.2021, витребувано матеріали справи у суду першої інстанції.

02.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1699/21.

06.12.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдвейн» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

07.12.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Київської обласної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.

09.12.2021 по справі оголошено перерву на 16.12.2021.

16.12.2021 розгляд справи відкладено на 25.01.2022.

Судове засідання 25.01.2022 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному.

Після виходу судді з лікарняного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022, справу призначено на 17.02.2022.

У судове засідання 17.02.2022 з`явилися прокурор та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдвейн».

Представники Кабінету Міністрів України, Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Терра-Інвест» у судове засідання 17.02.2022 не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась. При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що представник Київської обласної ради у попередніх судових засіданнях 09.12.2021 та 16.12.2021 приймав участь та надавав суду свої пояснення по справі.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 28.09.2021 у справі №911/1699/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдвейн» у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві на скаргу. Представник відповідача, вважає скаргу необґрунтованою та безпідставною, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про залишення позову прокурора без розгляду слід скасувати з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Законом України «Про прокуратуру» визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

За вимогами ст. 6 Закону України «Про прокуратуру», інформація про діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих засобах масової інформації і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури. Органи прокуратури оприлюднюють видані ними нормативно-правові акти з питань організації та діяльності прокуратури України в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють обласні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Київська міська прокуратура. Обласну прокуратуру очолює керівник обласної прокуратури, керівник прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, керівник Київської міської прокуратури, який має першого заступника та не більше трьох заступників.

Відповідно до положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Системне тлумачення частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Тобто, відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Суд у справах за позовом прокурора в інтересах держави повинен вирішити питання чи є позивач (особа, в інтересах якої поданий прокурором позов) тією заінтересованою особою, про яку йдеться в частині 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, розглядаючи справу по суті. При вирішенні такого питання суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин та оцінки конкретних фактичних обставин справи.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Згідно з даними офіційного веб-сайту Київської обласної прокуратури, Грабець Ігор Несторович призначений на посаду заступника керівника Київської обласної прокуратури з жовтня 2020 року.

Дана інформація відображена у відкритому доступі та є загальновідомим фактом у розумінні ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, помилковими та необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 1 ст. 226 ГПК України, у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять копії службового посвідчення прокурора на підтвердження належності посадової особи до системи прокуратури, якою підписано позовну заяву.

На переконання колегії суддів, службове посвідчення прокурора чи його заступника, що підписав відповідний процесуальний документ, зокрема позовну заяву, як доказ наявності у відповідних осіб повноваження діяти як прокурори, не є обов`язковим у даній справі, оскільки відповідно до частин 4 та 5 статті 6 Закону України «Про прокуратуру» інформація про діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих засобах масової інформації і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури.

До аналогічних правових висновків щодо відсутності необхідності надання додаткових доказів належності посадової особи до системи органів прокуратури, за умови наявності відповідних даних на офіційних інтернет-сайтах органів прокуратури, що вказує на їх віднесення до загальнодоступних фактів, дійшов Верховний Суду постанові від 08.04.2021 у справі № 910/10890/19.

Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказувалось на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Walchli v. France», заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; «ТОВ «Фріда» проти України» заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016), а також наголошувалось, що реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог. Надмірний формалізм у вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Залишення без розгляду вказаного позову обласної прокуратури суто з підстав недолучення (несвоєчасного долучення) до його матеріалів письмових відомостей про перебування ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Київської обласної прокуратури є «надмірним формалізмом».

Підстави для залишення позову без розгляду передбачені частиною 1 статті 226 ГПК України.

В даному випадку у місцевого господарського суду були відсутні підстави залишати без розгляду позовну заяву прокурора, враховуючи, що згідно з даними офіційного веб-сайту Київської обласної прокуратури, Грабець Ігор Несторович призначений на посаду заступника керівника Київської обласної прокуратури з жовтня 2020 року і така інформація є загальновідома.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені прокурором доводи в обґрунтування апеляційної скарги є обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню. Ухвала суду першої інстанції від 28.09.2021 про залишення позову без розгляду прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду та направлення справи на розгляд до місцевого суду, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.09.2021 у справі № 911/1699/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 28.09.2021 у справі № 911/1699/21 - скасувати.

3. Матеріали справи № 911/1699/21 повернути до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 03.06.2022 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала