ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3882/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг" - Рябченко Т.О., ордер серія ВН № 1147777, від 30.05.22;

від прокуратури - Кривельова Т.М., посвідчення № 059098, від 11.01.21;

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 року

по справі №916/3882/21

за позовом Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Південного офісу Державної аудиторської служби України, Одеської обласної державної адміністрації

до відповідачів:

- Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг"

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд"

про визнання незаконними та скасування рішень, та визнання недійсним договору,

(суддя першої інстанції: Літвінов С.В., дата та місце прийняття ухвали: 30.12.2021, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп.Шевченка, 29)

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 по справі №916/3882/21 відмовлено Керівнику Подільської окружної прокуратури у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 28.12.2021р. вх. № ГСОО 2-1535/21 по справі №916/3882/21.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Керівник Подільської окружної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 у справі №916/3882/21 скасувати та постановити нову ухвалу - про задоволення заяви про забезпечення позову.

Прокурор вважає, що ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а висновки суду є неправильними.

Апелянт зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилося, що заходи, зазначені в заяві прокуратури про забезпечення позову, спрямовані на усунення перешкод для подальшого виконання рішення у справі, адже його незастосування може суттєво ускладнити чи взагалі унеможливити виконання такого рішення та ефективного захисту порушених інтересів дежави через виникнення потреби у повторному зверненні до суду з іншим позовом. Так, звертаючись із заявою про забезпечення позову, керівник Подільської окружної прокуратури зауважив, що оскільки спірний Договір на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг на суму 203120000 грн. продовжує діяти, то сторони можуть вільно виконувати умови договору, зокрема, здійснювати перерахування бюджетних коштів.

Прокурор зазначає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову дозволить захистити інтереси держави і не призведе до безпідставного та необгрутованого витрачання бюджетних коштів. Отже, є необхідність попередити здійснення можливих незаконних витрат з місцевого бюджету шляхом вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, на думку прокуратури, суд першої інстанції взагалі не звернув увагу на характер спірних правовідносин, не врахував необхідності забезпечення ефективності захисту порушених інтересів держави, які згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України полягають не лише в утрудненні виконання майбутнього судового рішення, а також в уникненні в подальшому потреби у повторному зверненні до суду з іншим позовом.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 апеляційну скаргу Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 по справі №916/3882/21 залишено без руху.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 по справі №916/3882/21; призначено розгляд справи №916/3882/21 на: 01.03.2022 року о 14-00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

17.02.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг", в якому відповідач-1 заперечує проти доводів апеляційної скарги та наполягає на залишенні ухвали суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 року відкладено розгляд апеляційної скарги Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 по справі №916/3882/21.

29.03.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Подільської окружної прокуратури Одеської області надійшло клопотання про надання згоди на розгляд справи за відсутності представника прокуратури.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2022 розгляд апеляційної скарги Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 по справі №916/3882/21 призначено на 09.06.2022 року о 10:30 год.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи та вимоги, викладені ним в апеляційній скарзі та наполягав на її задоволенні. Представник відповідача-1 заперечував проти доводів скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Представники позивача та відповідача-2 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, зокрема, в матеріалах оскарження ухвали наявні поштові повідомлення про відправлення ухвали суду про призначення справи до розгляду з відміткою «вручено».

Зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, апеляційна скарга тривалий час перебуває на розгляду суду апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників учасників справи, які не з`явились в судове засідання.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали суду першої інстанції, Керівник Подільської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Південного офісу Державної аудиторської служби України, в особі Одеської обласної державної адміністрації до Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" про :

- визнання незаконним рішення тендерного комітету Державного підприємства Служба місцевих автомобільних доріг про затвердження тендерної документації (зі змінами) на закупівлю 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Подільського району) від 14.04.2021;

- визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету Державного підприємства Служба місцевих автомобільних доріг про намір укласти договір про закупівлю від 01.06.2021 № 8, викладене у протоколі, про намір укласти договір про закупівлю та про визначення переможцем за результатами аукціону ТОВ Березівкаагрошляхбуд, його відповідність вимогам замовника та укладення договору про закупівлю;

- визнання недійсним Договору від 15.06.2021 № 1-ПДР/21 на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг, укладеного між Державним підприємством Служба місцевих автомобільних доріг та ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», щодо експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Подільського району.

Позов обгрунтовано порушенням вимог ст. 5, 16, 21-23, 31 Закону України «Про публічні закупівлі».

Також 28.12.2021 від Керівника Подільської окружної прокуратури до Господарського суду Одеської області надійшла заява про забезпечення позову, шляхом заборони Державному підприємству «Служба місцевих автомобільних доріг» проводити будь-які фінансові операції зі сплати коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» за договором на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг від 15.06.2021 №1-ПДР/21 по « 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Подільського району)».

Крім того, прокурор просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» надавати будь-які послуги за Договором на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг від 15.06.2021 № 1-ПДР/21 по « 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Подільського району)».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Керівник Подільської окружної прокуратури зазначає, що перерахування бюджетних коштів Державним підприємством «Служба місцевих автомобільних доріг» за Договором на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг від 15.06.2021 № 1-ПДР/21 та надання послуг ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» за цим договором може істотно ускладнити виконання рішення суду у даній справі.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 відмовлено Керівнику Подільської окружної прокуратури у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 28.12.2021р. вх. № ГСОО 2-1535/21 по справі №916/3882/21.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що у заяві позивача про забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування певного виду забезпечення позову.

Господарський суд вказав, що така підстава, як невжиття вказаних заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду у зв`язку з перерахуванням бюджетних коштів Державним підприємством «Служба місцевих автомобільних доріг» за Договором на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг від 15.06.2021 № 1-ПДР/21 та надання послуг ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» за спірним договором, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання певних дій, а діють виключно як засіб забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.

Судова колегія зазначає, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарського процесуального кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Така правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.

В даному випадку позовні вимоги Керівника Подільської окружної прокуратури направлено на визнання незаконним рішення тендерного комітету Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг» про затвердження тендерної документації (зі змінами) на закупівлю 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Подільського району) від 14.04.2021; визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг» про намір укласти договір про закупівлю від 01.06.2021 № 8, викладене у протоколі, про намір укласти договір про закупівлю та про визначення переможцем за результатами аукціону ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», його відповідність вимогам замовника та укладення договору про закупівлю; визнання недійсним Договору від 15.06.2021 № 1-ПДР/21 на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг, укладеного між Державним підприємством «Служба місцевих автомобільних доріг» та ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», щодо експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Подільського району..

Оскільки у зазначеній справі позивач звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення таких вимог не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі 910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20).

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що запропонований заявником спосіб забезпечення, виходячи з предмета та підстав позову, має ознаки часткового вирішення спору по суті, оскільки фактично зводиться до застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину.

Водночас статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правомірність правочину презюмується.

Закріплена зазначеною статтею Цивільного кодексу України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно з частиною 1 та 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Натомість застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона відповідачам вчиняти будь-які дії на виконання укладеного ними договору, призводить до блокування господарської діяльності відповідачів, і за умови недоведеності наявності порушення прав заявника, у зв`язку з укладенням спірного правочину свідчить про його неспівмірність та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі № 910/13985/19.

Таким чином, судова колегія зазначає, що характер заявлених прокурором заходів забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що у заяві позивача про забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування заходу забезпечення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не відповідають вимогам статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, порушують принцип співмірності заходів забезпечення позову із позовними вимогами, які позивач мав намір заявити.

Таким чином місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 року по справі №916/3882/21 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 року по справі №916/3882/21- без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 року по справі №916/3882/21залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.12.2021 року по справі №916/3882/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено та підписано 13.06.2022 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І.Ярош