РІШЕННЯ

06 червня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/64/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

за участю секретаря судового засідання Касюдик О.О.

Розглянув справу

за позовом Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78", вул. Руська, 23, м. Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Тернопільська обласна рада, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль

до відповідача-1: Тернопільської міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль

відповідача-2: Комунального підприємства "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради, вул. Живова, 9м, м. Тернопіль (адреса для листування: вул. Коперника, 1, м. Тернопіль)

відповідача-3: Фізичної особи-підприємця Пушкаря Сергія Володимировича, АДРЕСА_1

відповідача-4: Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль

про: - визнання недійсним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.03.2007 №314 в частині оформлення права власності Тернопільської міської ради на приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м.;

- визнання недійсним та скасування свідоцтва від 18.04.2007 серії САВ №051362;

- скасування державної реєстрації права власності Тернопільської міської ради на приміщення аптеки, розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (реєстраційний номер 18574214; номер запису: 2172 в книзі: 17), вчинену реєстратором Товариства з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" Калініченко М.А. згідно з рішенням про державну реєстрацію права власності від 18.04.2007;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 09.12.2019 індексний номер: 50088118, прийняте державним реєстратором Тернопільської районної державної адміністрації Василенко Наталією Дмитрівною;

- скасування рішення про скасування від 10.02.2020 індексний номер: 51051320, прийняте державним реєстратором Тернопільської міської ради Рудик Юлією Михайлівною;

- зобов`язання Тернопільську міську раду, Комунальне підприємство "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради та Фізичну особу-підприємця Пушкаря Сергія Володимировича звільнити займані приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) на користь Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78".

За участі представників:

Позивача: Рісний М.Б. - адвокат; Жеруха О.В.- директор

Відповідачів 1, 4: Гулкевич С.Б.

Відповідача-2: Фляк О.О. - директор

Відповідача-3: Гордєєв Ю.В. - адвокат

Третьої особи: Кузьма Г.Р.

В порядку ст.222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) судом здійснювалося фіксування судового засідання (звукозапис) за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

В судовому засіданні 06.06.2022 року, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78", м.Тернопіль, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача-1: Тернопільської міської ради; відповідача-2: Комунального підприємства "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради, м.Тернопіль; відповідача-3: Фізичної особи-підприємця Пушкаря Сергія Володимировича, м.Тернопіль, відповідача-4: Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, про: - визнання недійсним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.03.2007 №314 в частині оформлення права власності Тернопільської міської ради на приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м.; - визнання недійсним та скасування свідоцтва від 18.04.2007 серії САВ №051362; - скасування державної реєстрації права власності Тернопільської міської ради на приміщення аптеки, розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (реєстраційний номер 18574214; номер запису: 2172 в книзі: 17), вчинену реєстратором Товариства з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" Калініченко М.А. згідно з рішенням про державну реєстрацію права власності від 18.04.2007; - скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 09.12.2019 індексний номер: 50088118, прийняте державним реєстратором Тернопільської районної державної адміністрації Василенко Наталією Дмитрівною; - скасування рішення про скасування від 10.02.2020 індексний номер: 51051320, прийняте державним реєстратором Тернопільської міської ради Рудик Юлією Михайлівною; - зобов`язання Тернопільську міську раду, Комунальне підприємство "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради та Фізичну особу-підприємця Пушкаря Сергія Володимировича звільнити займані приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) на користь Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78".

Ухвалою суду від 31.01.2022 відкрито провадження у даній справі; постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 28.02.2022 на 10:30 год; запропоновано відповідачам подати суду відзиви на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу запропоновано подати відповіді на відзиви відповідачів 1-4, оформлені згідно вимог ст.166 ГПК України у 5-денний строк з дня їх отримання. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача щодо витребування доказів, а саме: - у Товариства з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" належним чином засвідчені та з чітким текстом копії матеріалів інвентаризаційної та реєстраційної справ на приміщення аптеки загальною площею 634,3 кв.м. за адресою: м.Тернопіль, вул. Руська, 23; - у Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради належним чином засвідчені та з чітким текстом копії матеріалів реєстраційної справи на приміщення аптеки загальною площею 634,3 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

16.02.2022 на виконання вимог ухвали суду від 31.01.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" надійшли копії документів інвентарної справи на приміщення аптеки, площею 634,3 кв.м., розташованого за адресою вул. Руська, 23, м. Тернопіль (вх.№1165).

17.02.2022 на виконання вимог ухвали суду від 31.01.2022 Управлінням державної реєстрації Тернопільської міської ради подано копії матеріалів реєстраційної справи 101 (вх.№1223).

18.02.2022 від представника відповідачів 1 та 4 Тернопільської міської ради та Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, надійшов відзив на позов (вх.№1273 від 18.02.2022).

В подальшому, підготовче засідання у даній справі судом відкладалось на 28.03.2022 на 10:30 год та на 15.04.2022 на 10:30 год із продовженням відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України строку проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 15.04.2022 за клопотанням представника позивача залучено до участі у даній справі Тернопільську обласну раду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; зобов`язано позивача надіслати на адресу третьої особи позовну заяву та додані до неї документи (докази надіслання надати суду); запропоновано третій особі подати/надіслати суду письмові пояснення по суті позову, та у зв`язку з цим підготовче засідання відкладено на 29.04.2022 на 15:00 год.

14.04.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідачів 1, 4 (вх.№2303).

28.04.2022 від Тернопільської обласної ради надійшли письмові пояснення по справі (вх.№2610).

29.04.2022 представником Тернопільської міської ради та Виконавчого комітету подано заперечення на відповідь на відзив (вх.№2635).

В судовому засіданні 29.04.2022 судом закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті на 20.05.2022 на 11:00 год.

04.05.2022 позивачем подано письмові пояснення по справі (вх.№2730), які судом прийняті.

20.05.2022 від представника відповідача-3 ФОП Пушкаря С.В., надійшов відзив на позовну заяву (вх.№3217) із клопотанням про поновлення строку на подання відзиву.

Вказане клопотання судом розглянуто в судовому засіданні 20.05.2022 та відповідно до ст.207 ГПК України, з урахуванням наведених обґрунтувань та обставин справи, задоволено, про що постановлено протокольної форми ухвалу.

Для надання можливості сторонам ознайомитися з поданим відзивом відповідача-3 та подати свої заперечення з приводу поданого відзиву, в судовому засіданні 20.05.2022 оголошено перерву до 27.05.2022 на 12:00 год, про що присутні представники сторін та третьої особи повідомлені під розписку.

23.05.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-3 (вх.№3189), яку судом прийнято.

В судовому засіданні 27.05.2022 суд перейшов до розгляду справи по суті, який продовжено 06.06.2022 після оголошення перерви, про що учасників у відповідності до ст.216 ГПК України повідомлено під розписку.

Представник позивача заявлені вимоги повністю підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, у відповідях на відзиви відповідачів 1, 3, 4 (вх.№2303 від 14.04.2022 та вх.№3189 від 23.05.2022), додаткових письмових поясненнях (вх.№2730 від 04.05.2022) та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази.

В обґрунтування заявлених вимог, зокрема, вказується про такі обставини:

- 16.07.1992 Тернопільською обласною Радою народних депутатів прийнято рішення "Про комунальну власність області", яким затверджено перелік об`єктів комунальної власності області і передано її в управління обласної державної адміністрації, передбачивши з цією метою в структурі адміністрації утворення відповідного органу; встановлено, що комунальна власність області не може відчужуватись, передаватись в оренду, змінювати суб`єкта власності, використовуватись не за призначенням, перепрофільовуватись без згоди на те обласної Ради народних депутатів. У Переліку об`єктів комунальної власності області, що передається в управління обласної державної адміністрації (додаток до рішення) фігурує Виробниче об`єднання "Фармація" та безпосередньо аптека №78 у м. Тернополі.

Тобто, в процесі розмежування державної та комунальної власності державна комунальна аптека №78, що розташована в м.Тернополі по вул. Руська, 23, як об`єкт комунальної власності області, разом із основними засобами, технологічним обладнанням, засобами вимірювання, правомірно передана до комунальної власності територіальної громади Тернопільської області.

- Законодавство, що діяло на момент виникнення права комунальної власності у Тернопільської обласної Ради народних депутатів у 1992 році, не передбачало обов`язкової його реєстрації, у зв`язку із чим державна реєстрація права комунальної власності Тернопільської обласної Ради народних депутатів на спірне приміщення аптеки не проводилася. Отже, Тернопільська обласна Рада народних депутатів на визначених законодавством підставах у 1992 році набула право власності на приміщення аптеки №78 за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (подібний правовий висновок слідує і з постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №921/320/18). Правовою підставою належності майна територіальній громаді області є рішення Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 16.07.1992 "Про комунальну власність".

- З метою захисту права власності на приміщення аптеки за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 23, Тернопільська обласна рада зверталася з позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №314 від 15.03.2007 "Про оформлення права власності за Тернопільською міською радою" та про скасування свідоцтва про право власності Тернопільської міської ради серії САВ №051362 від 18.04.2007. З цього приводу прийнято остаточне рішення (справа №921/105/19), яким в задоволенні позову Тернопільської обласної ради відмовлено повністю через те, що нею було пропущено строк позовної давності.

У постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №921/105/19 (зокрема, п.п.4.24, 4.30) Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що на підставі рішення Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 16.07.1992 "Про комунальну власність області" майно аптеки №78, що розташована в м. Тернополі по вул. Руська 23, віднесено до спільної власності територіальної громади області, та погодився із висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для визнання недійсним та скасування прийнятого Тернопільською міською радою рішення від 15.03.2007 №314, яке порушує право власності Тернопільської обласної ради на нежитлове приміщення аптеки №78 за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м. Отже, у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №921/105/19 встановлені обставини, які мають враховуватись судом при розгляді даної справи в силу ч.4 ст.75 ГПК України та ч.4 ст.236 ГПК України.

- Наказом від 26.12.1995 "Про затвердження інвентаризаційного опису №1" затверджено інвентаризаційний опис №1 товарно-матеріальних цінностей, які передаються від централізованої бухгалтерії м. Тернополя ОВО "Фармація" на баланс ДК АПТЕКА №78 м.Тернополя станом на 01.02.1994, де, в свою чергу, фігурує приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 розділу І "Загальні положення", п.п. 3.1, 3.4. Статуту Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" (нова редакція), затвердженого розпорядженням голови Тернопільської обласної ради від 09.02.2008 №12, Комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" є правонаступником державно-комунальної аптеки №78 м. Тернопіль. Аптека є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, управління яким здійснює Тернопільська обласна рада. Аптека для виконання статутних завдань має майно, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області і належить їй на праві господарського відання. Аптека з дозволу Тернопільської обласної ради має право продавати і передавати іншим організаціям, підприємствам, обмінювати, здавати в оренду, надавати безкоштовно в тимчасове користування або в позичку належні їй основні засоби, а також списувати їх з балансу.

Отже, у КП ТОР "Тернопільська обласна аптека №78" ще до набрання чинності ЦК України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виникло речове право (право господарського відання) на приміщення аптеки за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 23, а тому таке не підлягало обов`язковій реєстрації.

Згідно з ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

У зв`язку з наведеним, позивач вказує на відсутність правових підстав для оформлення права власності за Тернопільською міською радою на приміщення аптеки за адресою: м.Тернопіль, вул. Руська, 23 згідно прийнятого рішення №314 від 15.03.2007 та свідоцтва від 18.04.2007 серії САВ №051362, оскільки такі незаконні дії мали місце після того, як спірне нежитлове приміщення аптеки було закріплене на праві повного господарського відання за Комунальним підприємством Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78".

- Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17).

Також, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (позиція відповідає постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24.01.2020 по справі №910/10987/18).

З огляду на викладене вище, позивач вважає, що державна реєстрація права власності відповідача-1 Тернопільської міської ради, на приміщення аптеки по вул. Руська, 23 є протиправною. Тернопільська міська рада не може визнаватись власником спірного майна в силу самого факту державної реєстрації за нею права власності.

Оскільки згоди на перехід права власності на спірне приміщення до Тернопільської міської ради не надавали ані Тернопільська обласна рада, ані Комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78", також Тернопільською обласною радою, як законним власником приміщення аптеки, не було прийнято жодних рішень з приводу припинення права господарського відання позивача на спірне нежитлове приміщення аптеки за адресою: м.Тернопіль, вул. Руська, 23, то це приміщення і надалі має бути закріплене на праві господарського відання за Комунальним підприємством Тернопільської обласної ради Тернопільська обласна аптека №78.

Комунальна власність області не може відчужуватись, передаватись в оренду, змінювати суб`єкта власності, використовуватись не за призначенням, перепрофільовуватись без згоди на те Тернопільської обласної ради, тому незаконні дії Тернопільської міської ради з приводу, як оформлення за собою права власності на спірне приміщення так і неодноразове надалі передання цього приміщення в оренду, порушили права та інтереси позивача.

- Передача спірного нежитлового приміщення виконавчим комітетом Тернопільської міської ради в оренду ФОП Пушкару С.В. без погодження позивача, порушує права позивача щодо володіння, користування і розпорядження цим майном, закріпленим за ним Тернопільською обласною радою на праві господарського відання.

- Станом на даний час приміщення аптеки за адресою м.Тернопіль, вул. Руська, 23 вибуло з володіння та користування Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" поза волею останнього.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності (ч.3 ст.136 ГК України). У зв`язку з чим, позивач вказує, що наділений правом витребування цього майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/21164/17. При цьому наголошує, що у даній справі позивач виступає не від імені Тернопільської обласної ради, а від свого імені з метою захисту свого права господарського відання.

В судовому засіданні представник позивача додатково зазначив, що вимога щодо зобов`язання звільнити займані приміщення аптеки носить негаторний характер.

Також, в судовому засіданні 06.06.2022 до закінчення судових дебатів представник позивача усно заявив про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подано заяву про відшкодування судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Представник відповідачів 1, 4 в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених також у відзиві на позов (вх.№1273 від 18.02.2022), запереченнях (вх.№2635 від 29.04.2022). Зокрема, вказує на те, що:

- хибними є твердження позивача про те, що правовою підставою належності майна (нежитлового приміщення в м.Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м) Тернопільській обласній раді є рішення Тернопільської обласної ради народних депутатів від 16.07.1992 "Про комунальну власність області", відповідно до якого до спільної власності громади області віднесено майно аптеки №78. Насправді, відповідно до цього рішення затверджено перелік об`єктів комунальної власності, які передані в управління обласної державної адміністрації. У додатку до рішення зазначено назви підприємств, адреси, загальна чисельність персоналу, а також тільки балансову та залишкову вартість основних засобів виробництва, невиробничі засоби, проте відсутні чіткі та конкретизовані відомості про основні засоби за групами (земельні ділянки, будівлі, транспортні засоби).

- 25.10.1989 Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради народних депутатів прийнято рішення №486 "Про визнання права власності на житлові будинки, які знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор управління житлово-комунального господарства", яким визнано право власності, зокрема, на приміщення по вул. Руська, 23, за виконкомом міської ради. Дане рішення стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення виконкому Тернопільської міської ради від 15.03.2007 №314, а також для видачі свідоцтва про право власності. Рішення №486 від 25.10.1989 станом на дату розгляду справи є чинним.

- Предметом позову Тернопільської обласної ради до Тернопільської міської ради та виконавчого комітету міської ради у справі №921/105/19 частково визначено ті ж самі вимоги, які містяться у даній справі. Комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" брало участь у справі №921/105/19 з процесуальним статусом третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. При цьому, обгрунтовуючи позов у справі №921/105/19, Тернопільська обласна рада наводила такі ж доводи, норми законодавства і рішення, які покладені в основу позовної заяви КП Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" у справі №921/64/22. За результатами розгляду позовної заяви Тернопільської обласної ради Господарський суд Тернопільської області ухвалив рішення від 08 липня 2020 року в справі №921/105/19, яким у позові відмовив, рішення після його перегляду в апеляційному порядку залишено без змін (постанова Західного апеляційного господарського суду від 9 грудня 2020 року).

- До позовної заяви не додано належних доказів, які підтверджують факт, що приміщення, загальною площею 634,3 кв.м, по вул. Руська, 23, обліковується на балансі аптеки №78, а також доказів, які відповідно до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" доводять право власності Тернопільської обласної ради на індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна - приміщення аптеки, загальною площею 634,3 кв.м, по вул. Руська, 23 у м.Тернополі. Відсутність таких доказів свідчить про недотримання норм Господарського кодексу України, що регулюють питання майнового стану суб`єкта господарювання, і це у свою чергу спростовує твердження позивача про право господарського відання на спірне майно.

- Встановлені судом під час розгляду справи №921/555/17-г/14 обставини, свідчать про відсутність у позивача прав на користування приміщенням, загальною площею 634,3 кв.м, по вул. Руська, 23 та про відсутність правових підстав для звернення до суду з цим позовом. Факт укладення позивачем договору оренди (нежитлових приміщень) комунальної власності, площею 633,7 кв.м. за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (підвал, І поверх) від 20 жовтня 2011 року та додатків до нього, вказує, що позивачу було відомо на момент укладення договору, що власником зазначених приміщень є Тернопільська міська рада, а не Тернопільська обласна рада.

- Право господарського відання комунального підприємства на майно є похідним від права комунальної власності на нього. Тому, якщо у компетентного органу місцевого самоврядування відсутнє право власності на майно, то відсутні і правові підстави стверджувати про право господарського відання на це майно у комунального підприємства.

- Відсутність доказів на підтвердження існування у позивача такого права, а також відповідно до висновку господарського суду Тернопільської області у справі №921/555/17-г/14 відсутність жодних інших правових підстав для користування спірним приміщенням після закінчення договору оренди, вказують на те, що жодна із заявлених позивачем вимог не матиме наслідком поновлення прав Тернопільської обласної аптеки №78, наявність яких не доведена. Відсутність самого речового права у позивача та відповідно доказів порушення цього права позивача свідчить про неправильно обраний спосіб захисту.

- Також, посилаючись на позицію Касаційного господарського суду, висловлену в постанові від 30 червня 2020 року у справі №923/321/18, представник відповідачів 1, 4 стверджує, що у частині 4 статті 136 ГК України йдеться саме про захист права господарського відання державних і комунальних підприємств від того власника, яким і було закріплено за вказаними підприємствами державне або комунальне майно, а не від особи, яка вважає себе власником спірного майна в силу факту державної реєстрації права комунальної власності, як це має місце у спірних правовідносинах. Вважає, що в спорі з Тернопільською міською радою, яка відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником спірного приміщення, але не власником позивача, таке право на захист не може бути застосовано.

- Позивач, стверджуючи про свої права та права Тернопільської обласної ради на нежитлове приміщення за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м., передчасно вказує на незаконність рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №314 від 15.03.2007 "Про оформлення права власності за Тернопільською міською радою", хоча це рішення виконавчого комітету станом на момент звернення позивача до суду є чинним, а також є предметом позову, тобто незаконність рішення виконавчого комітету ще тільки може бути встановлена судом у цій справі.

- Відповідно до позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 17.12.2014 у справі №6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Вважає помилковим та необгрунтованим звернення з такими вимогами особою, яка не вважає себе власником майна і не може ним бути відповідно до фактичних обставин справи, та за відсутності у неї будь-яких повноважень виступати від імені власника в даному спорі.

Відповідач-2 - Комунальне підприємство "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалося. Його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, стверджує, що нежитлове приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, правомірно передано комунальному підприємству на баланс.

Представник відповідача-3 - Фізичної особи-підприємця Пушкаря Сергія Володимировича, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених також у поданому відзиві на позов (вх.№3217 від 20.05.2022).

Зокрема, просить суд врахувати, що в судовому порядку ні рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №314 від 15.03.2007 року про оформлення права власності на нежитлове приміщення в м. Тернопіль по вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м, ні свідоцтво про право власності Тернопільської міської ради скасовані не були, як і не було визнано право власності Тернопільської обласної ради на це приміщення. Тернопільська міська рада діяла в межах повноважень та відповідно до Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про оренду державного та комунального майна", а також відповідно до Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 року №483 та правомірно уклала з фізичною особою-підприємцем Пушкарем Сергієм Володимировичем договір оренди індивідуально визначеного майна від 10 вересня 2018 року на приміщення аптеки по вул. Руська, 23, який продовжено Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради про продовження договору оренди майна комунальної власності без проведення аукціону. Оскільки, згідно ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" можуть бути продовжені без проведення аукціону договори оренди, які укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше. Позивачу було відомо про укладення з ФОП Пушкарем Сергієм Володимировичем договору оренди індивідуально визначеного майна від 10 вересня 2018 року на приміщення аптеки по вул. Руська, 23, однак позивач не оскаржував цього договору упродовж усього строку його дії. Таким чином, позивач не вважав порушеними свої права чи інтереси фактом надання приміщення в оренду та укладання такого договору. Позивач у своїй позовній заяві не порушує питання про скасування рішення Виконавчого комітату Тернопільської міської ради від 11.07.2018 року №520, яким було передано в оренду спірне приміщення, як і не просить суд скасувати договір оренди. У позовній заяві позивач жодним чином не обґрунтовує свої вимоги до ФОП Пушкаря С.В., не зазначає чим порушуються його права та інтереси. Таким чином, вважає, що вимога про звільнення приміщення є безпідставною, необгрунтованою та передчасною, а Фізична особа-підприємець Пушкар С.В. є неналежним відповідачем.

Крім того, в судовому засіданні 06.06.2022 до закінчення судових дебатів представник відповідача-3 усно заявив про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подано заяву про відшкодування судових (адвокатських) витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

У поданій відповіді (вх.№3189 від 23.05.2022) на відзив відповідача-3, позивач вкотре зауважив, що постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №921/105/19 були встановлені обставини щодо наявності правових підстав для визнання недійсним та скасування прийнятого Тернопільською міською радою рішення від 15.03.2007 №314, яке порушує право власності Тернопільської обласної ради на нежитлове приміщення аптеки №78 за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м. У справах №921/105/19 та №921/64/22 не має місце спір між тими ж самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, оскільки предметом розгляду справи №921/105/19 був захист права власності Тернопільської обласної ради на приміщення аптеки за адресою: м.Тернопіль, вул. Руська, 23, а предмет даної справи захист права господарського відання Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" на приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23. Вимога до відповідача-3 щодо зобов`язання звільнити займані приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 зумовлена тим, що відповідач-3 продовжує користуватись приміщенням аптеки на підставі договору оренди від 10.09.2018 №1 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності. Станом на даний час приміщення аптеки вибуло з володіння та користування Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" поза волею останнього, а позивач наділений правом витребування цього майна із чужого незаконного володіння з урахуванням позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 07.08.2018 у справі №910/21164/17 та від 13.06.2018 у справі №923/476/17.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Тернопільська обласна рада, відповідно до поданих письмових пояснень (вх.№2610 від 28.04.2022) та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги КП Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, господарський суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи:

- 05.01.1970 виконавчим комітетом Тернопільської обласної Ради депутатів трудящих прийнято рішення №10, яким вирішено створити центральну аптеку №78 у м. Тернополі.

- 28.02.1989 виконавчим комітетом Тернопільської обласної Ради народних депутатів прийнято рішення №54 "Про організацію обласного виробничого об`єднання "Фармація", відповідно до пунктів 1, 2, 9 якого вирішено: на базі ліквідованого аптечного управління облвиконкому з 01.03.1989 створити обласне виробниче об`єднання "Фармація" з безпосереднім підпорядкуванням виконкому обласної Ради народних депутатів; підпорядкувати обласному виробничому об`єднанню "Фармація" 16 центральних районних аптек, аптечну мережу міста Тернополя, обласний аптечний склад, контрольно-аналітичну лабораторію і майстерню по ремонту та виготовленню спеціального аптечного устаткування; затвердити Статут обласного виробничого об`єднання "Фармація".

- 25.10.1989 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради народних депутатів прийнято рішення за №486, яким на підставі Інструкції ЦСУ СРСР від 15.07.1985 №380 визнано право власності на житлові будинки, які знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор управління житлово-комунального господарства, згідно додатку №1, за виконкомом міської Ради народних депутатів.

У Додатку №1 до рішення зазначено будинок №29 по вул. Леніна у м. Тернопіль, який знаходиться на балансі ЖЕК №3.

- Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 21.08.1990 №357 (Додаток №1), житловому будинку за адресою: м. Тернопіль, вул. Леніна, 29, присвоєно адресу: м. Тернопіль, вул. Руська, 23.

- 05.11.1991 на виконання постанов Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування" та від 26.03.1991 "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю", якою також затверджено перелік державного майна України, що передається у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

Згідно цього переліку до власності областей передано, зокрема, житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду, аптечні склади, магазини аптечні, інші місцеві підприємства, організації та установи, крім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні.

Пунктом 3 вищевказаної постанови встановлено, що розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів; розмежування майна між власністю районів, міст обласного підпорядкування та власністю інших адміністративно-територіальних одиниць провадиться виконкомами районних і міських Рад народних депутатів з участю виконкомів районних у містах, міських районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів.

- Керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311, виконавчий комітет Тернопільської обласної Ради народних депутатів прийняв рішення №300 від 26.12.1991 "Питання розмежування майна між комунальною власністю області, районів і м.Тернополя", яким затвердив перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), встановивши, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю. При цьому, в Орієнтовному переліку майна комунальної власності області, яке передається до власності районів і м.Тернополя, аптеки, аптечні склади, аптечні магазини не зазначені.

- 16.07.1992 Тернопільською обласною Радою народних депутатів прийнято рішення "Про комунальну власність області", яким затверджено перелік об`єктів комунальної власності області і передано їх в управління обласної державної адміністрації, передбачивши з цією метою в структурі адміністрації утворення відповідного органу. Цим рішенням встановлено, що комунальна власність області не може відчужуватися, передаватись в оренду, змінювати суб`єкта власності, використовуватись не за призначенням, перепрофільовуватись без згоди на те обласної Ради народних депутатів.

У Переліку об`єктів комунальної власності області, що передаються в управління обласної державної адміністрації (додаток до згаданого вище рішення) зазначено Виробниче об`єднання "Фармація" та аптека №78 у м. Тернопіль.

- Наказом Обласного Фонду комунального майна Тернопільської обласної ради народних депутатів від 17.12.1993 №51 "Про створення державно-комунальної аптеки №78" утворено Державно-комунальне підприємство аптеку №78.

Відповідно до пунктів 3 та 4 даного наказу Обласному виробничому об`єднанню "Фармація" доручено провести до 01.01.1994 розподільчий баланс між ОВО "Фармація" і аптекою №78; забезпечити державно-комунальну аптеку №78 основними та обіговими засобами у відповідності з актами проведених інвентаризації та розподільчого балансу станом на 01.01.1994.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 2.1 Статуту Державно-комунальної аптеки №78 м.Тернопіль, затвердженого Фондом комунального майна обласної Ради народних депутатів 17.12.1993, Державно-комунальна аптека є закладом охорони здоров`я з лікарського (медикаментозного) забезпечення населення, закладів охорони здоров`я, інших закладів, підприємств та організацій. Аптека: діє на принципах господарського розрахунку, має відокремлене майно, основні та оборотні фонди; є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, круглу печатку із своїм найменуванням, кутовий штамп та інші реквізити. Головною метою діяльності аптеки є забезпечення населення, установ охорони здоров`я та інших закладів, підприємств, організацій медико-фармацевтичною продукцією - лікарськими засобами, виробами медичного призначенням, хімреактивами та ін.

Аптека для виконання статутних завдань має майно, яке є державною комунальною власністю і належить їй на правах повного господарського відання. Аптека володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном з дозволу власника майна, вчиняючи щодо нього дії, що не суперечать діючим законам і Статуту (п.3.1 Статуту).

Майно аптеки становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі (п.3.2 Статуту).

- Наказом від 26.12.1995 "Про затвердження інвентаризаційного опису №1" затверджено інвентаризаційний опис №1 товарно-матеріальних цінностей, які передаються від централізованої бухгалтерії м. Тернополя ОВО "Фармація" на баланс ДК АПТЕКА №78 м.Тернополя станом на 01.02.1994.

У згаданому інвентаризаційному описі зазначено приміщення, площею 582,3 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23.

- В подальшому, розпорядженням голови Тернопільської обласної ради від 09.02.2008 №12 затверджено Статут комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека № 78" у новій редакції, пунктом 1 розділу І якого визначено, що Комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" (далі - аптека) є правонаступником державно-комунальної аптеки №78 м.Тернопіль. Аптека є закладом охорони здоров`я.

Відповідно до п.2 розділу І Статуту, аптека є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, управління яким здійснює Тернопільська обласна рада. Власником і засновником аптеки є Тернопільська обласна рада.

Аптека є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в банківських установах, печатку та штампи зі своїм найменуванням та інші реквізити (п.4 розділу І Статуту).

Пунктом 3.1 Статуту також передбачено, що аптека для виконання статутних завдань має майно, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області і належить їй на правах господарського відання.

У зв`язку із наведеним, позивач стверджує, що як правонаступник державно-комунальної аптеки №78 м.Тернопіль, на підставі рішення Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 16.07.1992 "Про комунальну власність області" набув право господарського відання на приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль по вул. Руська, 23.

- 15.03.2007 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, керуючись Законами України "Про власність" та "Про місцеве самоврядування в Україні" прийнято рішення №314 "Про оформлення права власності за Тернопільською міською радою", п.1 якого вирішено оформити право власності за Тернопільською міською радою на приміщення аптеки за адресою вул. Руська, 23, м. Тернопіль.

- 18.04.2007, на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №314 від 15.03.2007, видано свідоцтво про право власності серії САВ №051362, відповідно до якого за Тернопільською міською радою оформлено право комунальної власності на приміщення аптеки, що розташоване за адресою місто Тернопіль по вул. Руська (Леніна), 23, площею 634,3 кв.м.

- Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14289724 від 18.04.2007, реєстратором Товариства з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" Калініченко М.А. зареєстровано за Тернопільською міською радою право комунальної власності на приміщення аптеки, розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (реєстраційний номер 18574214; номер запису: 2172 в книзі: 17; дата прийняття рішення про державну реєстрацію 18.04.2007).

Вищезазначене рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №314 від 15.03.2007 та свідоцтво про право власності серії САВ №051362 від 18.04.2007 на даний час є чинними, хоч і оскаржувались Тернопільською обласною радою до Господарського суду Тернопільської області (справа №921/105/19).

Так, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 у справі №921/105/19 задоволено позов Тернопільської обласної ради, пред`явлений до відповідачів: 1. Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, 2. Тернопільської міської ради, - визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15 березня 2007 року №314 "Про оформлення права власності за Тернопільською міською радою" в частині оформлення права власності за Тернопільською міською радою на приміщення аптеки за адресою: вул. Руська, 23, площею 634,3 кв.м.; - скасовано свідоцтво про право власності Тернопільської міської ради на нерухоме майно від 18 квітня 2007 року серії САВ №051362, видане виконавчим комітетом Тернопільської міської ради; - визнано право спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області в особі Тернопільської обласної ради на нежитлове приміщення за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 у задоволенні апеляційної скарги Тернопільської міської ради відмовлено, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 у справі №921/105/19 залишено без змін.

- 09.12.2019 державним реєстратором Тернопільської районної державної адміністрації Василенко Наталією Дмитрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 09.12.2019, індексний номер: 50088118, на підставі якого проведено державну реєстрацію права комунальної власності на приміщення аптеки по вул. Руська, 23, в м. Тернопіль, за суб`єктом: Тернопільська міська рада ().

При цьому, як вбачається з долученого Управлінням державної реєстрації Тернопільської міської ради Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №192041546, сформованого 09.12.2019, як підставу виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: САВ №051362, видане 18.04.2007 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради.

- Надалі, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №921/105/19 касаційну скаргу Тернопільської міської ради задоволено частково - постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 у справі №921/105/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

За результатами нового розгляду справи №921/105/19, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 08.07.2020 в задоволенні позову Тернопільської обласної ради відмовлено, оскільки встановлено, що з відповідним позовом до суду Тернопільська обласна рада звернулася з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трьохрічного строку позовної давності. Вказане рішення залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 і набрало законної сили. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2021 касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09 грудня 2020 року і рішення Господарського суду Тернопільської області від 08 липня 2020 року у справі №921/105/19 - закрито.

- Після скасування Постановою Верховного Суду від 21.01.2020 рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 у справі №921/105/19, державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Рудик Юлією Михайлівною прийнято 10 лютого 2020 року рішення про скасування №51051320, яким вирішено скасувати запис про право власності/внести запис про скасування державної реєстрації за номером 34599596 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (щодо права власності Тернопільської обласної ради на нежитлове приміщення за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м).

Згідно долученої позивачем Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №294916281, сформованої станом на 17.01.2022, на підставі постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №921/105/19, скасовано запис про право власності Тернопільської обласної ради за номером 34599596 на нерухоме майно за реєстраційним номером 101; відомості внесено до реєстру 10.02.2020, Рудик Юлія Михайлівна, Тернопільська міська рада, Тернопільська обл., індексний номер рішення 51051320. Також, до Державного реєстру прав внесено відомості - запис про право власності індексний номер 35414962; власник: Тернопільська міська рада, розмір частки 1/1; підстава внесення запису: рішення про скасування запису права власності, індексний номер 51051320 від 10.02.2020, Рудик Юлія Михайлівна, Тернопільська міська рада; підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності серії САВ №051362, видане 18.04.2007, видавник: виконавчий комітет Тернопільської міської ради.

Слід зазначити, що у вересні 2020 року Тернопільська обласна рада зверталася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про визнання незаконним та скасування запису про право власності 35414962 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 101 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі рішення про скасування запису права власності від 10 лютого 2020 року, індексний номер 51051320, державного реєстратора Рудик Ю.М. (справа №921/603/20).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2020 у справі №921/603/20, яке набрало законної сили 19.01.2021, у задоволенні позову відмовлено.

- Також, судом встановлено, що 22.02.2017 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №114, яким передбачено Управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна безоплатно передати на баланс Комунального підприємства "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради (відповідач-2) нежитлові приміщення комунальної власності за адресою м.Тернопіль вул. Руська, 23 загальною площею 633,7 кв.м. первісною (балансовою) вартістю 1 856 358,11 грн., знос - 1 463 897,70 грн; прийняття-передачу майна, зазначеного в п.1 рішення, оформити відповідними документами згідно чинного законодавства.

01.03.2017, на виконання рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №114 від 22.02.2017, підписано Акт прийому-передачі основних засобів, яким від Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради (а не позивача) на баланс Комунального підприємства "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради передано нежитлові приміщення за адресою м.Тернопіль вул. Руська, 23, загальною площею 633,7 кв.м. первісною (балансовою) вартістю 1 856 358,11 грн., знос - 1 463 897,70 грн (приміщення аптеки).

- В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/555/17-г/14 за позовом Комунального підприємства "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради та Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради до Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78", за участю третіх осіб - Тернопільської міської ради, Тернопільської обласної ради, про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення комунальної власності.

За результатами розгляду спору у справі №921/555/17-г/14 Господарським судом Тернопільської області ухвалено рішення від 14 листопада 2017 року, яким позов задоволено та зобов`язано комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" звільнити індивідуально визначене майно комунальної власності - нежитлові приміщення, площею 633,7 кв.м, за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 23 та передати його по акту приймання-передачі комунальному підприємству "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради. Вказане рішення набрало законної сили 04.12.2017 року. Предметом спору було нежитлове приміщення, площею 634,3 кв.м, за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, яке перебувало в орендному користуванні КП Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" відповідно до договору оренди від 20.10.2011 року. При цьому, суд констатував, що для користування орендованими приміщеннями після закінчення строку дії договору в аптеки не було жодних правових підстав.

- 10.09.2018 між Комунальним підприємством "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради, як Орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Пушкарем Сергієм Володимировичем (відповідач-3 у даній справі), як Орендарем, укладено договір оренди №1 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, відповідно до якого Орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.07.2018 №520 передає, а Орендар 10.09.2018 приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (нежитлові приміщення) комунальної власності площею 633,7 кв.м., розміщене за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 на 1 поверсі, підвал, що знаходиться на балансі Комунального підприємства "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна / актом оцінки станом на 31.03.2018 і становить 3 682 620,00 грн. Майно передається в оренду з метою використання - розміщення аптеки. Договір укладено строком на 35 місяців по 10 серпня 2021 року.

Як стверджує позивач, вказаний договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, укладений з Фізичною особою-підприємцем Пушкарем Сергієм Володимировичем на нежитлові приміщення (1 поверху та підвал) загальною площею 633,7 кв.м було продовжено рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04.08.2021 №668 (з урахуванням змін, внесених рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.08.2021 №705).

- Також, в матеріалах справи наявне рішення Тернопільської обласної ради №1550 від 17.12.2019 "Про нежитлове приміщення комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78", яким вирішено:

1. Підтвердити, що:

1) згідно з рішенням Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 16.07.1992 "Про комунальну власність області", нежитлове приміщення загальною площею 634,3 кв.м., за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, набуте Тернопільською обласною Радою народних депутатів (тепер - Тернопільська обласна рада) на законних підставах, має правовий статус майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області (раніше - комунальна власність області), а повноваження щодо володіння, користування і розпорядження цим нежитловим приміщенням здійснює Тернопільська обласна рада (п.1.1 рішення);

2) згідно з п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" майно, передане до комунальної власності областей, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють обласні ради. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу (п.1.2 рішення);

3) у переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області вважати Комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" разом із займаним нежитловим приміщенням загальною площею 634,3 кв.м. за адресою: м.Тернопіль, вул. Руська, 23 (п.2 рішення);

4) визначити Комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" балансоутримувачем займаного нежитлового приміщення загальною площею 634,3 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (п.3 рішення);

5) директору Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" - завідувачу аптеки - Жерусі О.В. забезпечити відповідне документальне оформлення перебування на балансі підприємства займаного нежитлового приміщення загальною площею 634,3 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 (п.4 рішення).

Позивач звернувся із даним позовом за захистом свого права господарського відання на приміщення аптеки, розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, стверджуючи про безпідставність, необґрунтованість та протиправність оформлення права комунальної власності за Тернопільською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.03.2007 №314 та свідоцтва про право власності серії САВ №051362 від 18.04.2007, як і проведення відповідної державної реєстрації за міською радою права власності на приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м. Зазначає, що вказані дії, а також подальше передання спірного приміщення аптеки, в тому числі в оренду ФОП Пушкарю С.В., порушує права позивача щодо володіння, користування і розпорядження цим майном, закріпленим за ним Тернопільською обласною радою на праві господарського відання, яке просить захистити у визначений в позовній заяві спосіб.

Суд, оцінивши на підставі ст.86 ГПК України наявні в матеріалах справи докази, дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з такого.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Названі норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тому на позивача покладено обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

У відповідності до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 3 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами ст.79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із частинами першою, другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (вказане узгоджується із позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, яка відображена у постанові від 03.09.2019 у справі № 917/1258/18).

Звертаючись із даним позовом, позивач не доводить з документальним підтвердженням, а констатує факт набуття Тернопільською обласною радою права власності на приміщення аптеки за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 23, та, відповідно, своє право господарського відання на вказане приміщення аптеки, порушенням якого і обґрунтовує заявлені вимоги.

З цього приводу слід зазначити таке.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність її набуття не встановлена судом.

Зазначена вище законодавча норма кореспондується також зі статтею 4 Цивільного кодексу Української PCP, згідно якої цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу PCP і Української PCP, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

Частиною шостою статті 86 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на час прийняття рішення Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 16 липня 1992 року "Про комунальну власність області") визначено, що відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Статтею 2 Закону України "Про власність" від 07.02.1991 (чинного станом на момент, коли відбувалися події, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; втратив чинність 20.06.2007) було визначено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до частин 1, 2 статті 37 вказаного Закону, майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства. До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

Подібні за змістом норми містяться і в чинному законодавстві.

Так, відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.).

Пунктами 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як вказує позивач, Тернопільська обласна Рада народних депутатів (зараз Тернопільська обласна рада) на визначених законодавством підставах у 1992 році набула право власності на приміщення аптеки №78 за адресою: вул. Руська, 23, м. Тернопіль.

При цьому, просить врахувати обставини, встановлені у справі №921/105/19, зокрема постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21.01.2020, якою скасовано Постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2019, а справу направлено на новий розгляд.

Так, у п.4.24 вказаної Постанови зазначено, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що на підставі рішення Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 16.07.1992 "Про комунальну власність області" майно аптеки № 78, що розташована в м.Тернополі по вул. Руська 23, віднесено до спільної власності територіальної громади області.

А у п.4.30. Постанови Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для визнання недійсним та скасування прийнятого Тернопільською міською радою рішення від 15.03.2007 №314, яке порушує право власності Тернопільської обласної ради на нежитлове приміщення аптеки № 78 за адресою: м.Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м.

Частиною 4 ст.75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5 ст.75 ГПК України).

Слід зазначити, що преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №927/976/16).

Посилання позивача на преюдиційність обставин, зазначених у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №921/105/19 суд оцінює критично, оскільки відповідно до положень частин 2, 3 ст.300 ГПК України, суд касаційної інстанції не може і не встановлював в даному випадку обставини, на які посилається позивач. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вже зазначалось вище, за результатами нового розгляду справи №921/105/19, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 08.07.2020 в задоволенні позову Тернопільської обласної ради відмовлено, оскільки встановлено, що з відповідним позовом до суду Тернопільська обласна рада звернулася з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трьохрічного строку позовної давності. Вказане рішення залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 і набрало законної сили.

Водночас, у зазначеному рішенні суду у справі №921/105/19 преюдиційної обставини щодо беззаперечного права власності Тернопільської обласної ради на спірне приміщення аптеки №78 не встановлено, а тому підстави для застосування положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку відсутні.

Жодного рішення суду про визнання права власності на спірне приміщення в стверджуючий спосіб в резолютивній частині рішення і яке б набрало законної сили, не відбулось.

Отже, обставина щодо належності приміщення м. Тернопіль, вул. Руська, 23, загальною площею 634,3 кв.м на праві власності Тернопільській обласній раді підлягає доказуванню в загальному порядку. І, судячи з факту подання останньою позову щодо визнання права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області в особі Тернопільської обласної ради на таке майно у справі №921/105/19, є спірною.

Щодо рішення Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 16.07.1992 "Про комунальну власність області", яким затверджено перелік об`єктів комунальної власності області і передано їх в управління обласної державної адміністрації, у якому зазначено Виробниче об`єднання "Фармація" та аптека №78 у м. Тернопіль, то слід зазначити, що таке не може слугувати беззаперечним правопідтверджуючим документом наявності у Тернопільської обласної ради права власності на таке приміщення аптеки, оскільки аптека №78 (як цілісний майновий комплекс) і приміщення аптеки (як індивідуально визначене нерухоме майно) речі не тотожні.

Таке рішення "Про комунальну власність області" від 16.07.1992 може свідчити лише про початок процедури набуття та оформлення права власності за Тернопільською обласною радою, яка останньою не завершена. Тому констатувати факт набуття права власності без підтверджуючих документів (свідоцтво, рішення суду тощо) передчасно.

Частинами 1, 2, 4 статті 136 Господарського кодексу України визначено, що право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Отже, суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав не тільки, а також від власника.

Право господарського відання є похідним правом від права власності, тобто спочатку має виникнути право власності і лише після цього юридично може виникнути право господарського відання. Отже, для надання майна іншим суб`єктам для використання його на праві (повного) господарського відання, у власника має бути беззаперечне право власності на таке майно.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази беззаперечного права власності у Тернопільської обласної ради на приміщення аптеки по вул. Руська, 23 в м. Тернопіль (на даний час таке право зареєстровано за Тернопільською міською радою), як і відсутнє рішення уповноваженого органу (власника нерухомого майна чи особи, уповноваженою управляти таким майном), яким спірне майно було б закріплене за позивачем на праві господарського відання (повного господарського відання).

А посилання на положення Статуту аптеки, якими передбачено, що остання для виконання статутних завдань має майно, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області і належить їй на правах господарського відання, не може підтверджувати таке право на конкретно визначене майно, за відсутності доказів належного закріплення за аптекою такого майна на такому праві.

Щодо рішення №1550 від 17.12.2019 "Про нежитлове приміщення комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78", яким Тернопільською обласною радою підтверджено правовий статус нежитлового приміщення загальною площею 634,3 кв.м. за адресою: м.Тернопіль, вул. Руська, 23, як майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області (раніше - комунальна власність області), повноваження щодо володіння, користування і розпорядження яким здійснює Тернопільська обласна рада, та про визначення Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" балансоутримувачем займаного нежитлового приміщення загальною площею 634,3 кв.м, то таке не може вважатись правопідтверджуючим документом права власності та господарського відання вказаним майном в розумінні положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і не може породжувати ніяких наслідків з приводу даного спірного приміщення.

Як вказує позивач, наказом від 26.12.1995 "Про затвердження інвентаризаційного опису №1" затверджено інвентаризаційний опис №1 товарно-матеріальних цінностей, які передаються від централізованої бухгалтерії м. Тернополя ОВО "Фармація" на баланс ДК АПТЕКА №78 м.Тернополя станом на 01.02.1994. У згаданому інвентаризаційному описі зазначено приміщення, площею 582,3 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23.

Вказаний наказ прийнятий структурним підрозділом (управлінням) Виконавчого комітету Тернопільської обласної ради та не є правозакріплюючим документом, оскільки інвентаризаційний опис застосовується лише для відображення даних фактичної наявності товарно-матеріальних цінностей (сировини, матеріалів, готової продукції, малоцінних і швидкозношуваних предметів та ін.).

Оцінюючи вказаний доказ, суд прийшов до висновку, що вказаним наказом власник не вирішив питання закріплення за позивачем майна права господарського відання.

Інших доказів, які б вказували на те що майно, яке перелічене в Інвентаризаційному описі, було закріплене за комунальним підприємством уповноваженим органом на праві господарського відання позивачем не долучено.

Крім того, загальна площа спірного нерухомого майна, зазначеного в Інвентаризаційному описі №1 (582,3 кв.м.), відрізняється від загальної площі приміщення аптеки за цією ж адресою, зазначеної у позовній заяві та оскаржуваному рішенні, свідоцтві про право власності (634,3 кв.м).

Таким чином, наданими доказами позивач не довів факту закріплення і знаходження нерухомого майна приміщення аптеки по вул. Руська, 23 в м.Тернопіль на праві господарського відання.

Як вказує позивач, законодавство, що діяло на момент виникнення права комунальної власності у Тернопільської обласної Ради народних депутатів у 1992 році, не передбачало обов`язкової його реєстрації, у зв`язку із чим державна реєстрація права комунальної власності Тернопільської обласної Ради народних депутатів на спірне приміщення аптеки не проводилася. Відповідно, не проводилася і державна реєстрація права господарського відання (повного господарського відання).

Проте, незважаючи на відсутність у законодавстві обов`язкової вимоги про державну реєстрацію права господарського відання, у позивача не могло виникнути право господарського відання на спірне майно (як похідне право) за відсутності належним чином юридично оформленого права власності на спірне майно за Тернопільською обласною радою (як первісного права).

Твердження позивача відносно того, що начебто наявне у нього речове право виникло у нього задовго до набрання чинності Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і не підлягало обов`язковій реєстрації, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та матеріалах справи.

Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 №7/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за №157/6445, затверджено Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (втратив чинність з 01.01.2013 на підставі Наказу Міністерства юстиції №1844/5 від 14.12.2012), п.1.4 якого передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Пунктом 6.2.2 Тимчасового положення було визначено, що у разі закріплення об`єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації, за юридичними особами, які здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління, разом з інформацією про власника зазначаються відомості про правовий режим майна, а саме - належність майна суб`єкту господарювання на праві оперативного управління чи праві господарського відання.

01.07.2004 було прийнято Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", яким врегульовано відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості.

У 2010 році вказаний Закон викладено у новій редакції "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статтею 4 якого передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання.

Статтею 1 чинної редакції Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин 3, 4 ст.3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Таким чином, хоча законодавство, чинне на дату прийняття рішення Тернопільської обласної ради від 16.07.1992, і не передбачало обов`язкової державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в подальшому, з метою офіційного визнання і підтвердження таких прав в майбутньому як Тернопільська обласна рада, так і позивач, могли скористатись можливістю їх оформити (зареєструвати), чого зроблено не було, що ще більше поглиблює спірність питання власності та господарського відання.

У зв`язку з наведеним, стверджувати на даний час про наявність такого права у позивача без подання відповідних правопідверджуючих документів, підстав немає, та й з огляду на те, що відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази того, що вказане майно перебувало у позивача у володінні на праві господарського відання.

Володіння слід відрізняти від фактичного користування приміщенням.

Слід зазначити, що володіння об`єктом нерухомості, як однієї з правомочностей права господарського відання - це фактично знаходження майна на балансі підприємства.

Баланс підприємства (організації), є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов`язань на конкретну дату, баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства, як і не доводить факту закріплення майна за підприємством на праві господарського відання.

Так, знаходження майна на балансі не може підтверджувати права власності у балансоутримувача, однак може підтверджувати фактичне володіння таким об`єктом як складову права господарського відання.

Відповідно до долучених редакцій Статуту позивача, останній має самостійний баланс.

Позивач не надав доказів обліковування приміщення аптеки на балансі і не довів володіння (знаходження) майна приміщення аптеки по вул. Руська, 23 в м. Тернопіль на праві повного господарського відання протягом хоч би певного періоду часу.

Зокрема, слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.1996 №1075 (втратила чинність на підставі Постанови КМ №617 від 11.05.2006) було затверджено Положення про порядок визначення амортизації та віднесення амортизаційних відрахувань на витрати виробництва (обігу), яким встановлено порядок визначення амортизації, норм амортизаційних відрахувань, віднесення амортизаційних відрахувань на витрати виробництва (обігу), визначення груп основних фондів та ведення обліку їх балансової вартості, віднесення витрат на проведення усіх видів ремонту, реконструкції, технічного переоснащення та інших видів поліпшення основних фондів, застосування прискореної їх амортизації.

Відповідно до п.1 Положення під амортизацією основних фондів і нематеріальних активів, які використовуються для власного виробництва, розуміється поступове відшкодування витрат власника на придбання та введення в експлуатацію основних фондів і нематеріальних активів у межах норм амортизаційних відрахувань, встановлених цим Положенням, що відносяться на витрати виробництва (обігу) платника податку.

Пунктом 2 Положення було передбачено, що амортизації підлягають витрати, пов`язані з: придбанням та введенням в експлуатацію основних фондів і нематеріальних активів; самостійним виготовленням основних фондів; проведенням усіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів, за винятком витрат, віднесених на витрати виробництва (обігу) згідно з пунктом 28 цього Положення; поліпшенням земель. Нарахування амортизації починається з кварталу, наступного за кварталом їх зарахування на баланс платника податку.

Під основними фондами, що підлягають амортизації, розуміються матеріальні цінності, експлуатаційний період і вартість яких відповідно перевищують один календарний рік та 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п.5 Положення).

Суми амортизаційних відрахувань, що підлягають віднесенню на витрати виробництва (обігу) у звітному кварталі, визначаються як сума амортизаційних відрахувань, нарахованих за групами 1,2 і 3 основних фондів та нематеріальними активами (п.8 Положення).

Платники податку мають право протягом звітного року віднести на витрати виробництва (обігу) частину фактичних витрат на проведення усіх видів ремонту, реконструкції, модернізації, технічного переоснащення та інших видів поліпшення основних фондів у сумі, що не може перевищувати 5 відсотків сукупної балансової вартості основних фондів на початок звітного року (п.28 Положення).

Також, наказом Міністерства статистики України №352 від 29.12.95 (втратив чинність на підставі Наказу Державної служби статистики №266 від 22.10.2021) було затверджено типові форми первинної облікової документації з обліку основних засобів і введено їх у дію з 1 січня 1996 року, зокрема: 03-6 "Інвентарна картка обліку основних засобів", 03-7 "Опис інвентарних карток по обліку основних засобів", 03-8 "Картка обліку руху основних засобів".

Відповідно до Наказу, інвентарна картка обліку основних засобів (форма №ОЗ-6) застосовується для обліку всіх видів основних засобів, а також для групового обліку однотипних об`єктів основних засобів, що надійшли в експлуатацію в одному календарному місяці та таких, що мають одне і те ж виробничо-господарське призначення, технічну характеристику та вартість.

Отже, у випадку знаходження на балансі позивача спірного приміщення аптеки, останній мав би обліковувати таке майно (в тому числі вести відповідні облікові картки), нараховувати амортизаційні відрахування, відносити відповідні витрати на витрати виробництва тощо.

Такі докази в підтвердження знаходження приміщення аптеки на балансі позивача, обліковування такого із зазначенням початкової вартості, амортизаційних відрахувань (зокрема, облікові картки на таке майно) в матеріалах справи відсутні.

Слід також зазначити, що факт знаходження майна на балансі позивача виключало б орендні правовідносини з будь-ким та сплату орендної плати, а в даному випадку матеріали справи (рішення у справі №921/555/17-г/14) вказують на те, що приміщення аптеки площею 633,7 кв.м, за адресою вул. Руська, 23, м.Тернопіль, позивачем орендувалось, починаючи з 2011 року (договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №3084 від 20.10.2011, укладений між Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна, як уповноваженим органом по укладенню договорів оренди). У вказаному рішенні суду зазначено, що факт передачі Комунальному підприємству Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" приміщення аптеки площею 633,7 кв.м, за адресою вул. Руська, 23, м. Тернопіль, підтверджується Актом обстеження-передавання нежитлових приміщень в оренду від 20.10.2011.

До того ж, підписаний 01.03.2017 на виконання рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №114 від 22.02.2017 Акт прийому-передачі основних засобів, вказує на те, що нежитлові приміщення за адресою м. Тернопіль вул. Руська, 23, загальною площею 633,7 кв.м. первісною (балансовою) вартістю 1 856 358,11 грн., знос - 1 463 897,70 грн (приміщення аптеки) передавались на баланс Комунального підприємства "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради не позивачем, а від Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради. Вказане свідчить про те, що станом на вказану дату таке приміщення аптеки на балансі позивача не перебувало.

Отже, за відсутності доказів беззаперечного і належним чином оформленого чи встановленого (підтвердженого) рішенням суду права Тернопільської обласної ради на приміщення за адресою м. Тернопіль вул. Руська, 23; відсутності доказів (рішення) про закріплення майна на праві господарського відання за позивачем, а також доказів знаходження такого майна на самостійному балансі (володіння) позивача, суд вважає, що позивачем у встановленому порядку не доведено виникнення у нього беззаперечного права господарського відання на вказане майно, за захистом якого він звернувся.

Відсутність належним чином підтвердженого факту належності позивачу спірного нерухомого майна на праві господарського відання не породжує право на захист, тобто права на звернення із цим позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Наявність беззаперечного права необхідно і для звернення з вимогою про зобов`язання Тернопільську міську раду, Комунальне підприємство "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" Тернопільської міської ради та Фізичну особу-підприємця Пушкаря Сергія Володимировича звільнити займані приміщення аптеки за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 23 на користь позивача.

При цьому, позивач просить врахувати правовий висновок, наведений у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №923/476/17 (у контексті витребування майна з урахуванням приписів ст.136 ГК України стосовно застосування положень закону, встановлених для захисту права власності, щодо захисту права господарського володіння).

Так, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, згідно з статтею 387 Цивільного кодексу України (віндикаційний позов).

Предметом віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володіння відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності у позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на вказане майно (свідоцтво, рішення суду про визнання права власності тощо).

Суд враховує зазначений правовий висновок щодо обґрунтування звернення за захистом права господарського відання, проте вказане можливе за наявності належним чином підтвердженого такого права.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц вказала, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, і тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, і який на момент подання позову не є власником цього майна, однак уважає себе таким (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 522/7636/14-ц).

Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює в користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом має право вимагати усунути наявні перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від учинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямовано на усунення порушень прав власника, не пов`язаних із позбавленням його володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №653/1096/16-ц).

З огляду на наведені визначення, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 р. у справі №653/1096/16-ц зробила висновок, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного й негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Під час вирішення питання про віднесення заявленого у справі позову до віндикаційного чи негаторного, які є різновидами способів захисту права власності, поняття володіння потрібно розглядати як складову змісту такого права в розумінні положень ч. 1 ст. 317 ЦК України.

Також, у постанові від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в ч.1 ст.317 ЦК України, зокрема набуває й право володіння. Отже, з огляду на специфіку речей в обороті, володіння рухомими й нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджено, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

А в розглядуваному випадку ні реєстраційного підтвердження, ні доказів фактичного знаходження у володінні позивача на праві господарського відання спірного приміщення за адресою м.Тернопіль вул. Руська, 23, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За своєю правовою природою позов, який містить вимогу про усунення перешкод у користуванні майном, є негаторним. При цьому, позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Особливістю негаторного позову є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі, а характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов`язані з позбавленням володіння майном.

Як вказує позивач, станом на даний час приміщення аптеки за адресою м.Тернопіль, вул. Руська, 23 вибуло з володіння та користування Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" поза волею останнього, отже, в даному випадку має місце спір про право позивача (невизнання, оспорення права), який підлягає вирішенню судом в інший спосіб.

Заявлена позивачем в даному випадку позовна вимога, у разі її задоволення, не призведе до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у володіння або користування позивача спірного майна.

Тобто, обраний позивачем в даному випадку спосіб захисту є неефективним.

Обрання позивачем неналежного способу захисту свого порушеного права є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд зауважує, що згідно приписів Господарського процесуального кодексу України господарський суд не може за власною ініціативою виходити за межі позовних вимог, змінювати предмет та підстави заявленого позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, які свідчать про наявність спору про речове право на майно та обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту порушеного права, господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені судом, однак не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу.

Судові витрати.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору у даній справі відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 194, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору у даній справі покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст.256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 17 червня 2022 року.

Суддя С.Г. Стопник