ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 Справа № 904/8453/21
Ліпинського О.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь", м. Одеса

до Фізичної особи-підприємця Слюсаренка Ігора Дмитровича, м. Нікополь

Третя особа-1: ОСОБА_1 , м. Нікополь

Третя особа-2: Приватне акціонерне товариство страхову компанію "ПЗУ Україна" , м. Київ

про стягнення 69 732, 65 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Главацький А. І.

Представники:

від позивача Алексєєнко О.А.

від відповідача Толпегін А.В.

від третьої особи-1 не з`явився

від третьої особи-2 Голошва Г.В.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просило стягнути з Фізичної особи-підприємця Обдимко Сергія Михайловича матеріальну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 69 732,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки покладається на відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки. Розмір збитків, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача становить різницю між сумою виплаченого позивачу страхового відшкодування (64 678,89 грн.) та розміром спричиненої шкоди (134 441,65 грн.), тобто складає суму 69 732,65 грн.

18.10.2021 року суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. До участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено водія - винуватці ДТП ОСОБА_1 .

Фізична особа-підприємець Обдимко С.М., надала суду письмові пояснення за змістом яких повідомила, що транспортний засіб, яким спричинено шкоду належить йому на праві власності, але на час сконання ДТП перебував в тимчасовому володінні та користуванні Фізичної особи-підприємця Слюсаренко Ігор Дмитровича на підставі Договору оренди вантажного транспорту № 1 від 25.01.2021 року. З огляду на викладене, відповідач вважав, що в силу положень ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана відповідним джерелом підвищеної небезпеки підлягає відшкодуванню особою, яка на відповідній правовій підставі (договір оренди) володіла транспортним засобом.

14.12.2021 року на підставі клопотання Позивача про заміну відповідача, суд здійснив заміну первісного відповідача Фізичну особу-підприємця Обдимко С.М. належним відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Слюсаренко Ігор Дмитровичем.

18.01.2022 року Відповідач (ФОП Слюсаренко І.Д.) подав відзив на позовну заяву за змістом кого не заперечував факт сконання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу, який перебуває в орендному користуванні Відповідача, внаслідок якої було пошкоджено бар`єрне огородження, а також не заперечував вини водія ОСОБА_1 (далі Третя особа-1) у її настанні. Водночас, відповідач заперечував розміру завданої майнової шкоди, а також свій обов`язок щодо її відшкодування в сумі 69 732,65 грн.

Так, відповідач зазначив, що на час скоєння ДТП, цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу DAF XZ 105.460 н.з. НОМЕР_1 та осіб, які на законних підставах керували даним ТЗ була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.201656263. зі строком дії з 25.10.2020 по 24.10.2021. Згідно Договору, страхова сума на одного потерпілого, за шкоду, завдану майну, становить 130 000,00 грн. Розмір франшизи 2600,00 грн.

З огляду на викладене відповідач вважає, що з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди відповідачем, як особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, можливо за умов, що згідно умов договору або Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, Відповідач зазначає, якщо брати до уваги, що Позивачем вірно визначено розмір завданої шкоди (134411,65 грн.), сума, яка підлягає стягненню з Відповідача, становить 7 011,65 грн. (134 411,65 130 000,00 -2600,00 = 7011,65).

Заперечуючи проти розміру визначеної Позивачем шкоди, Відповідач зазначив, що Позивачем не надав доказів в підтвердження кількості пошкодженого внаслідок ДТП бар`єрного огородження, документів на придбання ним елементів такого огородження для його відновлення у місті скоєння ДТП, документів про погодження об`єму робіт, доказів відновлення бар`єрного огородження у місті скоєння ДТП та прийняття цих робіт замовником.

25.01.2022 року до участі у справі в якості Третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Третя особа-2 надала суду письмові пояснення за змістом яких зазначила, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та власником ТЗ DAF н.з. НОМЕР_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.201656263.

15.04.2021 року Позивач подав до страхової компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування завданої шкоди.

В процесі розслідування заявленого випадку, страховою компанією було складено акт огляду місця події, та для визначення розміру збитків залучено оцінювача.

За результатами проведення оцінки було складено Звіт № 75 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП, згідно з даними якого вартість матеріального збитку становить 80 734,66 грн. з ПДВ. Зважаючи на те, що Позивач (Потерпілий) не надав доказів в підтвердження оплати ним послуг чи товарів для проведення ремонту, заміщення, відтворення об`єкту, на його користь було здійснено виплату страхового відшкодування за завдану шкоду в розмірі 64 678,89 грн. без урахування суми податку на додану вартість (67278,89 грн. вартість відновлювального ремонту без ПДВ, мінус 2600,00 грн. - франшиза по Полісом ЕР.201656263).

05.05.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в засіданні на 31.05.2022 року.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 31.05.2022 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог і заперечень сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2021 року на автомобільній дорозі державного значення М-04 Знам`янка-Луганск-Ізварине на ділянці км. 173+500 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки DAF н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 (Третя особа-1), який в порушення ПДВ відволікся від керування, скоїв наїзд на інші транспортні засоби, після чого скоїв наїзд на дорожню огорожу, і виїхав за межі проїзної частини.

Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , справа № 175/719/21. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.04.2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Як свідчать надані у справу докази, Позивач у справі є виконавцем за Договором ПС-А-9 від 30.07.2020 року, відповідно до умов якого взяв на себе зобов`язання в порядку, визначеному цим договором своїми та залученими силами і засобами на власний ризик виконати роботи з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення М-04 на ділянці км. 151+930 км. 196+816.

Відповідно до умов п. 5.8. Договору ПС-А-9 від 30.07.2020 року, у разі випадкового пошкодження об`єкта до передачі його замовнику, Виконавець зобов`язаний терміново повідомити про це Замовника, та негайно власними силами усунути пошкодження. На вимогу Замовника Виконавець подає йому для погодження план заходів щодо усунення випадкового пошкодження об`єкта. За погодженням із замовником Виконавець може залучити до усунення пошкоджень об`єкта третіх осіб.

Як стверджує Позивач в своєму позові, на час здійснення ДТП роботи по встановленню бар`єрного огородження на автомобільній дорозі не були здані Замовнику. Всі матеріали для ремонту автомобільної дороги М-04 на ділянці, км. 173+500 км., в межах якої здійснено пошкодження бар`єрного огородження, придбані Позивачем.

За доводами Позивача, завдана пошкодженням бар`єрного огородження шкода, становить суму 134 411,65 грн. В підтвердження розміру відповідної шкоди до позову додано довідки про вартість ремонтних робіт на суму 130 244,54 грн. та суму 4 167,00 грн. (том 1, а.с. 27-30).

Як убачається з матеріалів справи, транспортний засіб DAF н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом н.з. НОМЕР_2 , за участю якого було скоєно ДТП, внаслідок якого пошкоджено дорожню огорожу, належить на праві власності ОСОБА_2 та на час відповідної пригоди перебував в користуванні Відповідача (ФОП Слюсаренко І.Д.) на підставі договору оренди вантажного транспорту № 1 від 25.01.2021 року (том 1, а.с. 5354).

25.10.2020 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.201656263 (забезпечений ТЗ вантажний DAF н.з. НОМЕР_1 ) та договір (поліс) № ЕР.200481703 (забезпечений ТЗ причім НОМЕР_2 ).

Строк дії договорів з 25.10.2020 по 24.10.2021 щодо автомобіля, з 23.08.2020 по 22.08.2021 щодо напівпричепу.

Умовами вказаних Договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, встановлено розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн., франшиза 2600,00 грн.

15.04.20212 року Позивача, як особа, що несе ризики випадкового пошкодження об`єкта підряду до його передання замовнику, звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування за завдану шкоду.

20.04.2021 року страхова компанія склала протокол огляду місця події (том 1, а.с.197).

23.04.2021 року Суб`єктом оціночної діяльності Кривошеєвим О.Ю. на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було складено звіт № 75 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП за адресою: Дніпропетровська область, с. Миколаївка 174 км + 600 м. а/д М-04.

Як зазначено у Висновку, вартість збитку нанесеного через пошкодження майна, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., с. Миколаївка, 174 км+600 м. а/д М-04 становить 80 734,66 грн. в тому числі ПДВ 13 455,78 грн., або 67 278,89 грн. без ПДВ.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком, про що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт № 3701/1, за яким страхове відшкодування визначено в розмірі 64 678,89 грн. (розмір матеріального збитку без урахування ПДВ зменшений на розмір франшизи).

10.06.2021 року на користь Позивача сплачено страхове відшкодування в розмірі 64 678,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 00055859.

Звертаючись з даним позовом до суду Позивач просить стягнути з Відповідача шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки в сумі 69 732,65 грн., яка складає різницю між призначеною сумою страхового відшкодування (64 678,89 грн.) та розміром шкоди (134 411,65 грн.) незважаючи на те, що відповідальність власника транспортного засобу та осіб, які на законних підставах керували ним була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 вказаного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц та від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача при використанні автомобіля DAF н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом н.з. НОМЕР_2 , була застрахованою у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.201656263 та № ЕР.200481703 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 000,00 грн. із франшизою 2600,00 грн.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ПрАТ СК «ПЗУ Україна», як страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Отже, обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди майну потерпілої особи (позивачу) забезпеченим (застрахованим) транспортним засобом покладається саме на вказану компанію в межах загального ліміту відповідальності страховика, який складає 130 000,00 грн. мінус 2600,00 грн. франшиза.

Доказів відмови ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у виплаті Позивачу страхового відшкодування, або незгоди Позивача з визначеним розміром матеріальних збитків, та зверненням внаслідок цього з позовом до страховика відповідача, Позивач не надав, а відразу звернувся з вимогою до відповідача (володільця транспортного засобу).

За викладених обставин, твердження позивача про те, що відповідач має сплатити різницю між призначеною сумою страхового відшкодування (64 678,89 грн.) і розміром шкоди (134 411,65 грн.), тобто в сумі 69732,65 грн. за наявності ліміту відповідальності за страховим полісом в розмірі 130 000,00 грн. мінус 2600,00 грн. франшиза, є такими, що не відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 1194 ЦК України.

Щодо визначення Позивачем розміру спричиненої внаслідок ДТП шкоди в сумі 134 411,65 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу вимог ч. 2, 4, 5, 8 ст. 80 ГПК України, Позивача, повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як убачається з матеріалів справи в підтвердження відповідного розміру спричиненої шкоди, Позивач надав до позову довідки про вартість ремонтних робіт на суму 130 244,54 грн. та суму 4 167,00 грн., а також видаткову накладну № 2214 від 21.12.2020 року (том 1, а.с. 24, 27-30).

Суд критично оцінує зазначені докази на предмет їх спроможності підтвердити розмір втрати, яких Позивач зазнав у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, чи витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Так, надані до позову довідки не містять даних щодо складу та кількості пошкоджених елементів дорожньої огорожі, відомостей щодо стану такого огородження до ДТП, а також, ступеню пошкодження після ДТП. Не містять зазначені докази і місця проведення ремонтних робіт, яке б відповідало саме місцю скоєння ДТП, що виключає можливість для ідентифікації вартість відповідних робіт як таких, що необхідні для відновлення пошкодженого внаслідок ДТП майна.

Що стосується інших наданих Позивачем під час розгляду справи доказів, зокрема, Довідки про вартість виконаних робіт № 3 з додатком (том 1, а.с. 115-119), суд не приймає їх до розгляду, як такі, що подані з порушенням приписів ст. 80 ГПК України, без обґрунтування неможливості їх подачі у встановлений законом строк.

Таким чином, суд вважає, що єдиним, наданим у справу належним доказом в підтвердження розміру спричиненої Позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди, є звіт № 75 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП за адресою: Дніпропетровська область, с. Миколаївка 174 км + 600 м. а/д М-04, згідно якого розмір збитків становить 80 734,66 грн. з ПДВ, а отже, розмір спричиненої Відповідачу матеріальної шкоди перебуває в межах ліміту відповідальності страховика.

Враховуючи те, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.201656263 та № ЕР.200481703 встановлено франшизу в розмірі 2600,00 грн., на яку страховик зменшив суму страхового відшкодування на користь Позивача, суд вважає, що з урахуванням приписів ст. 1194 ЦК України, відповідна сума підлягає стягненню з Відповідача.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені Позивачем вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з Відповідача матеріальної шкоди в розмірі 2600,00 грн., в решті позовних вимог слід відмовити.

В силу приписів ст. 129 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статями 73-80, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Слюсаренко Ігор Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (65058, м. Одеса, вул. Романа, Кармена, буд. 21, код ЕДРПОУ 34252469) матеріальну шкоду в розмірі 2600,00 грн. витрати зі сплати судового збору в розмірі 84,63 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позву відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.06.2022

Суддя О.В. Ліпинський