ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2022 р. Справа№ 911/2404/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Кравчука Г.А.

секретар судового засідання Місюк О.П.

за участю представників:

позивача - Баранецька М.Р.;

відповідача - Коваль Н.В.;

третьої особи - Коваль Н.Т.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 (повне рішення складено 16.12.2021)

у справі №911/2404/21 (суддя - Шевчук Н.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення вартості безпідставно набутого майна.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося з позовом до Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради про стягнення 4359657,47 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна, а саме природного газу в обсязі 335,992 тис. куб. метрів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у березні 2018 року відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи 335,992 тис. куб. м природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз". Для відбору відповідачем у березні 2018 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є Акціонерне товариство «Киїгаз», відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено абз. 2 п. 3 глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу.

З огляду на вказані обставини, позивач вважає, що відповідач безпідставно заволодів майном, яке зобов`язаний повернути позивачу в силу приписів ст. 1213 ЦК України

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.08.2021 відкрито провадження у справі №911/2404/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.12.2021 (повне рішення складено 16.12.2021) у справі №911/2404/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вказане рішення мотивоване тим, що споживання відповідачем у березні 2018 року природного газу для виробництва теплової енергії відбулося не безпідставно, а на підставі укладених між Комунальним підприємством "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу в межах передбачених цими договорами обсягів постачання та з дотриманням вимог чинного законодавства.

При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що факт споживання відповідачем природного газу без виділення йому Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідних номінацій на природний газ є наслідком порушення Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" своїх зобов`язань щодо видачі таких номінацій, передбачених Положенням та умовами укладених між сторонами договорів постачання природного газу. Таким чином місцевий господарський суд дійшов висновку, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів скарги позивач зазначає, що висновки суду першої інстанцій про отримання відповідачем від Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" природного газу за спірний період на підставі договорів постачання природного газу є необґрунтовані та не підтверджені жодними доказами, оскільки відсутність актів приймання-передачі природного газу та номінацій жодного з поставщиків, в тому числі Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", лише підтверджує безпідставність набуття відповідачем у березні 2018 року спірних обсягів природного газу. А відтак позивач вважає, що суд першої інстанції не врахував, що без підтвердженого обсягу природного газу на відповідний період (без номінацій) відповідач не мав права використовувати (споживати) природний газ, власником якого є позивач, та хибно не застосував наслідки кондикційного зобов`язання, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Також апелянт відмічає, що приймаючи оскаржуване рішення у справі та зазначаючи про обов`язок Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснювати поставку природного газу виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, у тому числі відповідачу, суд вийшов за межі позовних вимог та прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" зазначає також про порушення судом апеляційної інстанції вимог ч. 5 ст. 236, ст. 238 ГПК України, що на переконання скаржника, призвело до залишення ключових обставин справи без належної уваги та, як наслідок, до прийняття необґрунтованого рішення.

Окрім іншого, апелянт вказує на те, що факт відібрання Комунальним підприємством "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради у березні 2018 року природного газу в обсязі 335,992 тис. куб. м. встановлений судовим рішенням у справі №910/11215/18, яке має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.01.2022 апеляційну скаргу у справі №911/2404/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Кравчук Г.А., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №911/2404/21 та призначено її до розгляду на 14.02.2022.

10.02.2022 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що підставою споживання відповідачем природного газу є укладені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та постанови Кабінету міністрів України від 22.03.2017 №187 договори на постачання природного газу з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/943/22 від 14.02.2022, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2404/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 апеляційну скаргу у справі №911/2404/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Кравчук Г.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 справу №911/2404/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 залучено Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, розгляд справи відкладено на 14.03.2022.

14.03.2022 розгляд справи №911/2404/21 не відбувся, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, з урахуванням наказу голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану".

05.04.2022 до суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких третя особа зазначила, що не здійснювала постачання природного газу відповідачу у спірний період, матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, а відтак факт передачі природного газу від третьої особи до відповідача не відбувся.

В підтвердження своїх міркувань третя особа посилається на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі №911/2404/21 призначено на 08.06.2022.

В судове засідання 08.06.2022 з`явились представники сторін та надали пояснення по суті спору.

Представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні, оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу позивача, просив суд її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" до 01.01.2020 виконувало функції Оператора газотранспортної системи (Оператор ГТС) - суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії (серія АЕ №194511 від 11.03.2013) здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Діяльність позивача як Оператора ГТС врегульована, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу», а також Кодексом газотранспортної системи (затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2493, далі - Кодекс ГТС), який є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України, і дія якого поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ (п.п. 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Законом України "Про ринок природного газу" визначено, що оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG.

Згідно з ч. 1 ст. 20 цього Закону оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

З метою виконання функцій, передбачених ч. 1 ст. 20 вказаного Закону, позивач як оператор газотранспортної системи зобов`язаний, зокрема, здійснювати балансування та вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газотранспортної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству (п. п. 4, 10 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу»).

Пунктом 10 розділу XIII Кодексу ГТС (у редакції, що діяла у спірний період) передбачалось, що оператор газотранспортної системи для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Як вказує позивач, враховуючи приписи вищезазначених норм, на нього покладено обов`язок здійснення балансування газотранспортної системи, що є діяльністю, яка здійснюється Оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Позивач в рамках здійснення балансування газотранспортної системи здійснює, зокрема, фізичне балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС).

На виконання наведених положень законодавства та для здійснення фізичного балансування, 31.01.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець) було укладено договір про закупівлю природного газу №-ВТВ (договір-1), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця у січні-квітні 2017 року газ природний, скраплений або в газоподібному стані (природний газ (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

26.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець) було укладено договір про закупівлю природного газу №-ВТВ (договір-2), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві протягом жовтня 2017 року - квітня 2018 року газове паливо (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2018, продавець передав, а покупець прийняв природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб для забезпечення балансування у обсязі 25000,00 тис. куб. м.

Таким чином, в спірний період на виконання вищевказаних договорів до газотранспортної системи передано 250000,00 тис.куб.м природного газу, транспортування якого здійснює Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

За змістом позовної заяви, у березні 2018 року відповідач, не зважаючи на відсутність будь-яких правових підстав, а також відсутність будь-яких договірних відносин, безпідставно здійснив відбір 335,992 тис. куб. м. природного газу (що підтверджується звітом про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз" за березень 2018 року, алокацією (звітом) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз" за березень 2018 року), поза як для здійснення транспортування природного газу для визначеного споживача, необхідним є наявність суб`єкта ринку природного газу, який повинен був подати оператору газотранспортної системи відповідну номінацію та здійснити передачу на вході до газотранспортної системи відповідних обсягів природного газу.

А тому позивач вважає, що оскільки ані відповідач, ані жоден із суб`єктів ринку природного газу для його транспортування відповідачу у березні 2018 року не подавали до газотранспортної системи природний газ, то відбір 335,992 тис. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, які ним були придбані та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС. Відтак, за твердженням позивача, відповідач зобов`язаний повернути позивачу вартість безпідставно набутого майна, природного газу у загальному обсязі 335,992 тис. куб. м., яка складає 4359657,47 грн на підставі приписів ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК), що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач заперечував проти позову вказуючи на правомірність відбору природного газу в силу укладених між ним (споживач) та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) договорів постачання природного газу, а саме: договір постачання природного газу №2125/1718-ТЕ-41 від 18.09.2017, договір №2126/1718-БО-41 від 18.09.2017 та договір №2127/1718-ТЕ-41 від 18.09.2017. Також відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, надаючи правову кваліфікацію спірних правовідносин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено приписами ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Як було зазначено вище, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив захистити його право шляхом примусового повернення безпідставно набутого відповідачем майна, яким є природний газ, та відшкодувати його вартість на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що оскільки сам факт споживання газу у березні 2018 року відповідачем у визначених позивачем обсягах не заперечується учасниками справи, підлягає встановленню наявність або відсутність підстав для такого споживання.

До того ж, під час розгляду справи №910/11215/18 судами було встановлено, що в березні 2018 року споживачем - Комунальним підприємством "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради був спожитий обсяг природного газу в розмірі 335,992 тис. куб. м., постачальником якого було НАК "Нафтогаз України". В силу ст. 75 ГПК України вказані обставини є преюдиційним для розгляду даної справи.

Беручи до уваги правову природу спірних правовідносин, оцінка правомірності заявлених вимог у даній справі здійснюється судом з урахуванням приписів Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Статтею 22 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що позивач - Акціонерне товариство Укртрансгаз, як оператор газотранспортної системи, зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою.

Згідно з п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, балансування системи - це діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

Під фізичним балансуванням розуміються заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

Комерційне балансування - це діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.

Небаланс визначено як різницю між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Відповідно до п. 8 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи.

За змістом п. 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Пунктом 4 розділу 5 глави VI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), якщо за підсумками місяця фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем (побутовими споживачами), буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, його (їх) постачальник має врегулювати об`єми небалансу (дефіцит) природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Згідно з п. 1, п. 3 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу.

Отже, небаланс внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачем врегульовується за рахунок віднесення оператором ГТС його вартості у складі послуги балансування на оператора ГРМ та сплатою останнім цієї послуги. Далі, в якості вартості небалансу (з підвищеним коефіцієнтом), ці обсяги сплачуються споживачем оператору ГРМ. Якщо позивач відносить обсяги газу на визначеного рішенням Кабінету Міністрів України постачальника із спеціальними обов`язками, вирішення питання компенсації їх вартості здійснюється між споживачем та таким постачальником.

Таким чином, згідно з положеннями розділів ХІІ, XIV Кодексу ГТС та розділу VІ Кодексу ГРС позивач, який здійснює фізичне балансування ГТС, має при виникненні різниці в поданих та відібраних обсягах газу здійснювати захист свого права у спосіб комерційного балансування, а саме надання послуг балансування на відповідний обсяг газу та стягнення їх вартості. В спірних відносинах позивач зобов`язаний правильно визначити особу, на яку здійснюється алокація спірних обсягів природного газу (оператор ГРМ або постачальник, якого рішенням Кабінету Міністрів України зобов`язано здійснювати постачання для певних споживачів), надати їй послуги балансування на цей обсяг та стягнути їх вартість.

Кодексом ГТС не передбачено визначення непрямого споживача, об`єкти якого підключені до газорозподільної мережі, відповідальним перед оператором ГТС за виникнення небалансу в газотранспортній системі, а також можливості стягнення оператором ГТС вартості природного газу або послуг балансування з такого споживача.

З доданих до позовної заяви звіту/алокації/реєстру обсягів газу/звіту про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу Публічного акціонерного товариства «Київгаз» вбачається, що алокації обсягів природного газу у березні 2018 року - 335,992 тис. куб. м., які за доводами позивача було безпідставно відібрано відповідачем, споживачем - Комунальним підприємством "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради віднесено до постачальника -Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Крім того, згідно наданої позивачем інформації про надходження на точки входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж з зазначенням обсягів небалансу за березень 2018 рік позивачем спірні об`єми газу як небаланс віднесено до замовника послуг транспортування - Публічного акціонерного товариства «Київгаз».

Тобто, зі змісту спірних правовідносин та наданих позивачем документів слідує, що Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» КОР не є прямим споживачем Акціонерного товариства «Укртрансгаз», об`єкти якого приєднані безпосередньо до газотранспортної системи, та отримує природний газ на точці виходу з газорозподільної мережі після його транспортування позивачем магістральними газопроводами до газорозподільних станцій та подальшого транспортування (розподілу) газорозподільною мережею в межах іншої послуги, яка надається оператором ГРМ.

З огляду на вищевказане, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту права оператора ГТС, яке він вважає порушеним, а також характеру та наслідкам такого порушення з боку відповідача.

Також місцевим господарським судом правомірно відхилено посилання позивача на відсутність у відповідача постачальника у спірний період та відсутність підписаних між відповідачем та цим постачальником актів приймання-передачі газу, враховуючи наступне.

Так, відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" захищені споживачі - побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Відтак відповідач є захищеним споживачем природного газу в розумінні п. 10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Відповідач як споживач природного газу за договором, має право отримувати природний газ у відповідному опалювальному періоді виключно від постачальника, на якого покладені спеціальні обов`язки.

Згідно ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

На виконання п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" розроблені Правила постачання природного газу, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, які регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Пунктом 2 розділу 2 Правил постачання природного газу ( в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу (п. 9 розділу 2 Правил постачання природного газу).

Згідно п. 19 розділу 2 Правил постачання природного газу постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечувати постачання природного газу на умовах, визначених договором постачання природного газу.

Наведене свідчить, що згідно з розділом 2 Правил постачання природного газу, підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов. Постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього. Споживач має право на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Отже, розгляд питань щодо видобутку, купівлі-продажу, зберігання, транспортування, врегулювання небалансу та споживання природного газу з використанням газотранспортної системи кінцевим споживачем повинен здійснюватися з урахуванням наявності/відсутності договірних відносин між усіма зазначеними суб`єктами (постачальником газу, оператором ГТС, оператором ГРМ та кінцевим споживачем), а також з урахуванням доказів, які підтверджують фактичне виконання наявних між зазначеними суб`єктами договорів щодо купівлі-продажу, транспортування, балансування газу тощо.

Судами встановлено, та не заперечується Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що у спірний період протягом березня 2018 року постачальником природного газу для Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради було Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про що свідчать укладені між ними договори постачання природного газу:

- №2127/1718-КП-41 від 18.09.2017- відповідно до п. 2.1 якого Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» передає Комунальному підприємству "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради з 01 жовтня 2017 по 31 березня 2018 природний газ обсягом до 39,976 тис.куб.м., у тому числі у березні 2018 року - 5,609 тис.куб.м. (1-й квартал 2018 року - 25,113 тис.куб.м.). У п. 1.2 договору визначено, що природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами і організаціями;

- №2125/1718-ТЕ-41 від 18.09.2017- відповідно до п. 2.1 якого Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» передає Комунальному підприємству "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради з 01 жовтня 2017 по 31 березня 2018 природний газ обсягом до 1715,316 тис.куб.м., у тому числі у березні 2018 року - 229,772 тис.куб.м. (1-й квартал 2018 року - 993,130 тис.куб.м.). У п. 1.2 договору визначено, що природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

- №2126/1718-БО-41 від 18.09.2017- відповідно до п. 2.1 якого Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» передає Комунальному підприємству "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради з 01 жовтня 2017 по 31 березня 2018 природний газ обсягом до 251,593 тис.куб.м., у тому числі у березні 2018 року - 36,503 тис.куб.м. (1-й квартал 2018 року - 144,275 тис.куб.м.). Згідно із п. 1.2 договору визначено, що природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до умов вказаних договорів приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7. договорів).

Кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом ГРС, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 та Кодексом транспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (п. 4.1. договорів).

Пунктом 7.4. зазначених договорів визначено, що постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору

У відповідності до п. 12.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У своїх поясненнях третя особа - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначає, що не здійснювала постачання природного газу відповідачу у спірний період - березень 2018 року, оскільки не подавала номінації на відповідні обсяги природного газу на березень 2018 року, та між сторонами не підписувались акти прийому-передачі природного газу.

В абз. 59 п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС наведено визначення поняття номінації, згідно з яким це попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу Х Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках: 1) визнання аварійним стану систем газопостачання; 2) невідповідності якості природного газу на точці входу; 3) несанкціонованого відбору природного газу; 4) відсутності номінації на точці виходу; 5) направлення замовником послуг транспортування повідомлення про припинення транспортування природного газу до точки виходу, в якій споживач, що порушує умови договору на постачання, одержує природний газ; 6) недостатності фінансового забезпечення у замовника послуг транспортування, невиконання умов договору транспортування природного газу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством.

Частинами першою, другою, сьомою статті 11 Закону №329-VІІІ визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав-сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів. Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу. Суб`єкт ринку природного газу, на якого покладаються спеціальні обов`язки відповідно до частини першої цієї статті, має право на отримання компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, зменшених на доходи, отримані у процесі виконання покладених на нього спеціальних обов`язків, та з урахуванням допустимого рівня прибутку відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 №720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року", з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2017/18 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов`язано, крім іншого: укласти до 14.10.2017 договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій, з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №357 (Офіційний вісник України, 2016 рік, №46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінацїї; разом з операторами газотранспортних та газорозподільних мереж забезпечити протягом опалювального сезону 2017/18 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Отже, покладення Кабінетом Міністрів України певних обов`язків на постачальника природного газу є передбаченим законодавцем способом регулювання договірних правовідносин між постачальником та споживачем газу за певних виняткових обставин. Визначення такого обов`язку для постачальника газу не може мати наслідків покладення на споживача газу вчинення додаткових юридично значимих дій.

З огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу для теплопостачальних організацій, можливість відбору відповідачем із газотранспортної системи погоджених у договорах з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій. А тому обставини подання/неподання Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" номінацій природного газу перебувають поза межами впливу відповідача та жодним чином не свідчить про безпідставне споживання природного газу в заявленому позивачем обсязі.

Водночас, неналежне виконання покладених на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" обов`язків не може мати наслідком покладення на відповідача, як теплопостачальної організації, що генерує теплову енергію, будь-яких додаткових зобов`язань (зокрема, з оплати за ринковими цінами вартості спожитого газу, який було отримано побутовим споживачем відповідно до укладених договорів).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17, від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 12.03.2019 у справі №917/325/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 25.02.2020 у справі №905/2248/18.

Таким чином, наведене спростовує доводи апелянта про те, що сама лише наявність договорів постачання природного газу, які укладені між відповідачем та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", не свідчить про те, що господарська операція відбулася.

Колегія суддів зазначає, що факт не підписання між постачальником та споживачем актів приймання-передачі природного газу не впливає на результати вирішення даного спору, оскільки зазначене питання стосується виключно належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором постачання природного газу.

Враховуючи викладене, виникнення у позивача небалансу обсягів природного газу за спірний період відбулося саме внаслідок дій Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу на цей період. Проте, вказана обставина не звільняє Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від обов`язку постачати природний газ відповідачу, як споживачу за укладеними між ними договорами про постачання природного газу. При цьому, планові обсяги постачання природного газу були визначені сторонами в договорах №2127/1718-КП-41 від 18.09.2017, №2125/1718-ТЕ-41 від 18.09.2017 та №2126/1718-БО-41 від 18.09.2017, а тому дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у справі №912/2601/19 від 24.02.2021). А отже, відсутні передбачені ст.ст. 1212-1213 ЦК України підстави кваліфікувати спірні правовідносини як такі, що виникли з безпідставного набуття або збереження майна позивача відповідачем.

Посилання скаржника на рішення у справі №910/11215/18, як на підставу для задоволення позову, зважаючи, що вказаним рішенням встановлено факт споживання газу в спірний період саме Комунальним підприємством "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради є безпідставним, оскільки під час розгляду вказаної справи було встановлено факт споживання спірного об`єму газу у березні 2018 року відповідачем, тоді як не досліджувалось питання правомірності/неправомірності його споживання.

Щодо посилання третьої особи на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в підтвердження доводів нездійснення поставок газу відповідачу на підставі договорів постачання природного газу, суд відмічає слідуюче.

29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 №1639-IX «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон №1639-IX), розроблений з метою стабілізації фінансового стану підприємств тепло-, водопостачання та водовідведення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1 Закону №1639-IX врегулюванню підлягає, зокрема, заборгованість постачальника природного газу - Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та її дочірньої компанії "Газ України" за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу, укладеними з учасниками процедури врегулювання заборгованості, а також за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу, укладеними з учасниками процедури врегулювання заборгованості, право вимоги заборгованості за якими набуто Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та її дочірньою компанією "Газ України" шляхом заміни кредитора у зобов`язанні.

Згідно абз. 2 ст. 4 Закону №1639-IX взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів або операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону №1639 підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Таким чином законодавець запровадив механізм реструктуризації кредиторської заборгованості підприємств ТКЕ та ВКГ перед постачальниками природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи, теплогенеруючими організаціями, постачальниками електричної енергії, електропостачальниками, операторами системи розподілу. Разом з тим прийняття Закону №1639-IX не свідчить про нездійснення поставок газу Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідачу на підставі укладених договорів постачання природного газу, тоді як можливість підприємствам, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, брати участь у процедурі врегулювання заборгованості лише доводить факт безпідставності позовних вимог, позаяк задоволення позовних вимог призведе до покладення на відповідача додаткових зобов`язань з оплати за ринковими цінами вартості спожитого газу.

Виходячи з наведених законодавчих положень, аналізу суб`єктного складу, характеру правовідносин, а також надавши оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам, встановивши, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст.ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України, зокрема факту безпідставного набуття відповідачем спірного газу, наявності у відповідача такого газу в натурі станом на дату розгляду справи та відповідно отримання доходу від газу, що є власністю позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 4359657,47 грн вартості безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 335,992 тис. куб. м.

Враховуючи, що в процесі перегляду справи встановлено необґрунтованість вимог позивача, а відтак і відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, до спірних правовідносин позовна давність не підлягає застосуванню.

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що під час розгляду справи з`ясовано, що рішення суду у даній справі впливає на права та обов`язки Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", оскільки судом встановлено, що відбір природного газу у березні 2018 року з газотранспортної системи здійснено відповідачем у відповідності до укладених з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорів про постачання природного газу.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

У разі встановлення господарським судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення особи, яка не брала участі у розгляді справи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (ч. 2 ст. 50 ГПК України), та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

З урахуванням вищевикладеного, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі №911/2404/21 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом та спростовуються наведеним вище, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укртрансгаз" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.12.2021 у справі №911/2404/21 скасувати та ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" відмовити.

4. Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.06.2022.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

Г.А. Кравчук