ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2907/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Щербакової В.О., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119)" про зобов`язання вичинити дії та стягнення 141578,04 грн

за участю представників сторін від:

представник позивача: Волкова А.С. (довіреність №14-188 від 26.10.2020),

представник відповідача: не з`явився;

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - позивач) подало до суду позов до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119)" в особі голови комісії з припинення Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119)" (далі - відповідач ) про зобов`язання включити грошові вимоги сумі 1271586,71 грн до проміжного ліквідаційного балансу та стягнення 141578,04 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем щодо якого було прийнято рішення про припинення шляхом ліквідації, обов`язку про задоволення кредиторських вимог позивача у розмірі 1271586,71 грн та стягнення суми штрафних санкцій, які утворилися внаслідок тривалого невиконання відповідачем судових рішень за Договором про постачання природного газу № 1110/16-ТЕ-17 від 21.12.2015, Договором про постачання природного газу № 1577/1617-ТЕ-17 від 21.09.2016, Договором про постачання природного газу № 1875/1617-БО-17 від 28.10.2016.

Ухвалою від 11.10.2021 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України вих.№ 39/2-6297-21 від 23.09.2021 без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог п. 2, 5 ч. 3 ст. 162, п. 2 ч. 1 ст. 164, 174 ГПК України, надавши 10 днів з дня вручення ухвали суду на усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду 01.11.2021 на адресу Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви № 39/2-6837-21 від 27.10.2021.

Ухвалою від 08.11.2021 Господарський суд Київської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначив справу до підготовчого засідання на 30.11.2022 о 16:00.Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 8 ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія відповідної ухвали суду отримана позивачем 12.11.2021, відповідачем 16.11.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 395, 093.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 27.01.2022 о 11:20. Встановлено позивачу строк для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив до 22.12.2021 включно. Встановлено відповідачу строк для подання до суду та позивачу заперечень на відповідь на відзив до 14.01.2021 включно.

27.01.2022 протокольною ухвалою судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.02.2022 о 14:20.

Господарський суд Київської області протокольною ухвалою від 08.02.2022 оголосив перерву у судовому засіданні до 01.03.2022 о 15:20.

Судове засідання, призначене на 01.03.2022 не відбулось.

Ухвалою суду від 18.05.2022 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 09.06.2022 об 11:20.

У судове засідання 09.06.2022 прибув представник позивача. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не прибув.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд задовольнити позов.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119) є юридичною особою, що утворене 08.06.2000 (запис про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) від 21.12.2006 № 0001073).

Міністерство юстиції України, як засновник (орган, уповноважений здійснювати управління державним майном), прийняло рішення про припинення юридичної особи ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) в результаті його ліквідації.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 14.06.2021 до ЄДР внесено запис про рішення засновника ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) щодо припинення юридичної особи (номер запису: 017003712), встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 15.08.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2021 НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ в межах встановленого строку надіслано на адресу ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) вимогу від 28.07.2021 № 39/2-5245-21 про сплату боргу у сумі 1 271 586,71 грн, що підтверджується копією опису вкладення, фіскального чеку та поштової накладної з номером поштового відправлення 889.

З інформації сервісу Відстеження поштової кореспонденції АТ УКРПОШТА вбачається, що поштове відправлення вручено адресату 05.08.2021.

НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ відповіді на зазначену вимогу від комісії з припинення ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) не отримано, що і слугувало підставою для звернення до суду з позовом про зобов`язання включити грошові вимоги сумі 1271586,71 грн до проміжного ліквідаційного балансу та стягнення 141578,04 грн.

Як вбачається з матеріалів справи , грошові вимоги НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ до ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) виникли з наступних договорів.

З договору від 30.12.2014 № 2415/15-ТЕ-1710.

30.12.2014 між НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ (продавець) та ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) (покупець) укладено договір № 2415/15-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п.п. 1.1. Договору).

Споживач (боржник) свої зобов`язання за згаданим договором виконував неналежним чином, розрахунки за поставлений природний газ здійснював несвоєчасно, з порушенням строків визначених договором, у зв`язку з чим НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ звернулась до суду з позовом про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Господарський суд Київської області рішенням від 15.11.2018 у справі № 911/1460/18 позов задовольнив частково, стягнув з ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) на користь НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ 5 787,76 грн пені; 5 177,27 грн інфляційних втрат; 310,07 грн 3% річних; 1 761,99 грн витрат по сплаті судового збору.

Станом на 30.06.2021 боржник зазначене судове рішення не виконав.

Таким чином, грошові вимоги, що випливають з договору від 30.12.2014 № 2415/15-ТЕ-17 постачання природного газу, у тому числі, що підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 15.11.2018 у справі № 911/1460/18, становлять загальну суму 12 454,49 грн, з яких: 5 787,76 грн пеня;-5 177,27 грн інфляційні втрати; 310,07 грн 3% річних; 1 179,39 грн витрати по сплаті судового збору.

Зазначені вимоги є безспірними, адже підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 15.11.2018 у справі № 911/1460/18.

З договору від 30.12.2014 №2416/15-БО-17.

30.12.2014 між АК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ (продавець) та ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) (покупець) укладено договір від 30.12.2014 №2416/15-БО-17 постачання природного газу, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п.п. 1.1. Договору).

Споживач (боржник) свої зобов`язання за згаданим договором виконував неналежним чином, розрахунки за поставлений природний газ здійснював несвоєчасно, з порушенням строків визначених договором, у зв`язку з чим НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ звернулась до суду з позовом про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Господарський суд Київської області рішенням від 26.07.2019 у справі № 911/749/19 позов задовольнив, стягнув з ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) на користь НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ 39,18 грн основного боргу; 23 891,13 грн пені; 9 750,34 грн інфляційних втрат; 1 245,94 грн 3% річних; 1 921,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Станом на 30.06.2021 боржник зазначене судове рішення не виконав.

Таким чином, грошові вимоги що випливають з договору від 30.12.2014 № 2416/15-БО-17 постачання природного газу, у тому числі, що підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 15.11.2018 у справі № 911/749/19, становлять загальну суму 35 200,93 грн, з яких: 39,18 грн основний борг; 23 891,13 грн пеня; 9 750,34 грн інфляційні втрати; 1 245,94 грн 3% річних; 274,34 грн витрати по сплаті судового збору.

Зазначені вимоги є безспірними, адже підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 26.07.2019 у справі № 911/749/19.

З договору 21.12.2015 №1110/16-ТЕ-17.

НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ (постачальник) та ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) (споживач) уклали договір від 21.12.2015 №1110/16-ТЕ-17 постачання природного газу, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п.п. 1.1. Договору).

На виконання умов зазначеного Договору постачальник передав споживачу природний газ на загальну суму 255 631,88 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016.

Споживач (боржник), в порушення умов зазначеного договору, розрахувався з постачальником за поставлений природний газ не в повному обсязі, заборгованість сплатив частково у сумі 155 000,00 грн, у зв`язку з чим НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ звернулось до суду з позовом про стягнення залишку боргу за основним зобов`язанням, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Господарський суд Київської області рішенням від 31.08.2020 у справі № 911/1369/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021, стягнув з ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) на користь НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ 100 631,88 грн основного боргу; 10 819,26 грн пені; 11 209,33 грн 3% річних; 40 757,40 грн інфляційних втрат; 2 451,27 грн витрат по сплаті судового збору.

Станом на 30.06.2021 зазначене рішення суду боржник виконав частково, сплатив борг у сумі 7 412,41 грн.

Оскільки одержаних від боржника коштів виявилось недостатньо для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ, в силу приписів статті 534 Цивільного кодексу України, здійснював погашення кредиторських вимог у такій черговості: 1) у першу чергу відшкодовувались витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачувались проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачувалась основна сума боргу.

З урахуванням приписів статті 534 Цивільного кодексу України залишок боргу становить загальну суму 158 456,73 грн, з яких: 100 631,88 грн за основним боргом; 35 796,26 грн інфляційні втрати; 11 209,33 грн 3% річних; 10 819,26 грн пеня.

Зазначені вимоги є безспірними, адже підтверджені рішенням Господарського суду Київської області рішенням від 31.08.2020 у справі № 911/1369/20.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором за період, не охоплений рішенням суду у справі №911/1369/20, позивач просить суд також стягнути з боржника 3% річних у сумі 3 930,38 грн, а також відшкодувати інфляційні втрати у сумі 16 948,23 грн.

Зазначені грошові вимоги не підтверджені судовим рішенням, з метою забезпечення їх стягнення у примусовому порядку позивач, окрім вимог про включення до передавального акта, просить суд постановити судове рішення щодо стягнення даної суми заборгованості, а саме: 3 930,38 грн 3 % річних; 16 948,23 грн інфляційні втрати.

З договору від 21.09.2016 № 1577/1617-ТЕ-17.

НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ (постачальник) та ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) (споживач) уклали договір від 21.09.2016 №1577/1617-ТЕ-17 постачання природного газу, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п.п. 1.1. Договору).

На виконання умов зазначеного Договору постачальник передав споживачу природний газ на загальну суму 584 850,12 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017.

Споживач (боржник), в порушення умов зазначеного договору, розрахувався з постачальником за поставлений природний газ не в повному обсязі, заборгованість сплатив частково у сумі 116 302,13 грн, у зв`язку з чим НАК Нафтогаз України звернулась до суду з позовом про стягнення залишку боргу за основним зобов`язанням, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Господарський суд Київської області рішенням від 28.08.2020 у справі № 911/1374/20 стягнув з ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) на користь НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ 468 547,99 грн основного боргу; 50 014,26 грн пені; 43 696,49 грн 3% річних; 131 174,32 грн інфляційних втрат; 10 401,49 грн витрат по сплаті судового збору.

Станом на 30.06.2021 зазначене рішення суду боржник виконав частково, сплатив борг у сумі 31 453,17 грн.

Оскільки одержаних від боржника коштів виявилось недостатньо для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ, в силу приписів статті 534 Цивільного кодексу України, здійснював погашення кредиторських вимог у такій черговості: 1) у першу чергу відшкодовувались витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачувались проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачувалась основна сума боргу.

З урахуванням приписів статті 534 Цивільного кодексу України залишок боргу становить загальну суму 672 381,38 грн, з яких: 468 547,99 грн за основним боргом; 110 122,64 грн інфляційні втрати; 43 696,49 грн 3% річних; 50 014,26 грн пеня.

Зазначені вимоги є безспірними, адже підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 28.08.2020 у справі № 911/1374/20.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором за період, не охоплений рішенням суду у справі №911/1374/20 позивач просить суд також стягнути з відповідача 3% річних у сумі 18 261,69 грн, а також відшкодувати інфляційні втрати у сумі 70 630,33 грн.

З договору від 28.10.2016 № 1875/1617-БО-17.

НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ (постачальник) та ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) (споживач) уклали договір від 28.10.2016 №1875/1617-БО-17 постачання природного газу, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п.п. 1.1. Договору).

На виконання умов зазначеного Договору постачальник передав споживачу природний газ на загальну суму 191 147,46 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017

Споживач (боржник), в порушення умов зазначеного договору, розрахувався з постачальником за поставлений природний газ не в повному обсязі, заборгованість сплатив частково у сумі 23 697,87 грн, у зв`язку з чим НАК Нафтогаз України звернулась до суду з позовом про стягнення залишку боргу за основним зобов`язанням, пені, інфляційних втрат та 3% річних

. Господарський суд Київської області рішенням від 14.09.2020 у справі № 911/1387/20 стягнув з ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) на користь НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ 167 449,59 грн основного боргу; 17 475,92 грн пені; 15 660,47 грн 3% річних; 47 212,19 грн інфляційних втрат; 3 716,97 грн витрат по сплаті судового збору.

Зазначені вимоги є безспірними, адже підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі № 911/1387/20.

ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) не виконало зазначене судове рішення.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором за період, не охоплений рішенням суду у справі №911/1387/20 позивач просить суд стягнути з відповідача також 3% річних у сумі 6 526,36 грн, а також відшкодувати інфляційні втрати у сумі 25 281,05 грн.

Таким чином, загальний розмір грошових вимог НАК НАФТОГАЗ УКРАЇНИ до ДП ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№119) за вище вказаними договорами постачання природного газу становить суму 1 271 586,71 грн, з яких: вимоги на суму 1 130 008,67 грн є безспірними, адже право позивача підтверджене судовими рішеннями; вимоги на суму 141 578,04 грн не підтвердженні судовими рішеннями, відносно яких позивач також просить суд постановити рішення про стягнення коштів.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно частин 3 та 4 статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

В силу приписів частини шостої статті 105 Цивільного кодексу України кожна окрема вимога кредитора розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 107 Цивільного кодексу України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

Згідно частин 2, 5 статті 107 Цивільного кодексу України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Судом враховано, що відповідач заявлених до нього вимог не спростував, у судове засідання своїх представників не направив, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним вимог чинного законодавства щодо розгляду заявлених кредиторських вимог, прийняття відповідного рішення, надсилання його позивачу та включення вимог останнього до проміжного ліквідаційного балансу суду не надав.

Враховуючи викладене, а також наявність факту ухилення юридичної особи, що ліквідується відповідача від розгляду та визнання заявлених у встановлений строк кредиторських вимог позивача, а також відсутність доказів щодо включення кредиторських вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання грошових вимог Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України у розмірі 1 271 586,71 грн та зобов`язати Державне підприємство Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119) в особі комісії з припинення включити їх до проміжного ліквідаційного балансу є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Крім того, в силу приписів статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України наявність судового рішення про стягнення суми боргу зобов`язанням (договором), яке боржник не виконав вчасно, не припиняє правовідносин за цим зобов`язанням (договором), не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, суд зазначає, що здійснені позивачем розрахунки є арифметично вірними, у зв`язку з чим вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі:141578,04 грн (з яких 28718,43 грн - 3% річних та 112859,61 грн втрат від інфляції).

Відповідно до п. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно змісту якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 4540,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119)" про зобов`язання вичинити дії та стягнення 141578,04 грн задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) у розмірі 1 271 586,71 грн та зобов`язати Державне підприємство Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119) (вул. Бориспільська, 1, с. Мартусівка, Бориспільський район, Київська обл., 08343, ідентифікаційний код 08680201) в особі комісії з припинення включити їх до проміжного ліквідаційного балансу.

3. Стягнути з Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119) (вул. Бориспільська, 1, с. Мартусівка, Бориспільський район, Київська обл., 08343, ідентифікаційний код 08680201) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) 141 578,04 грн (сто сорок одну тисячу п`ятсот сімдесят вісім гривень чотири коп).

4. Стягнути з Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119) (вул. Бориспільська, 1, с. Мартусівка, Бориспільський район, Київська обл., 08343, ідентифікаційний код 08680201) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 коп) судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст складено 16.06.2022.

Суддя В.М. Антонова