РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.06.2022Справа № 910/16750/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестком Дистриб`юшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта"

про стягнення 68572,19 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бестком Дистриб`юшн" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" про стягнення за договором на виробництво та поставку товарів власної торгової марки від 01.07.2020 № СТМ0446/20 основного боргу в розмірі 66122,22 грн., трьох процентів річних у розмірі 1054,33 грн. та інфляційних втрат у сумі 1395,64 грн. Також позивач просив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

19.05.2022 через відділ діловодства та документообігу суду від відповідача надійшло клопотання з доказами оплати основного боргу за договором на виробництво та поставку товарів власної торгової марки від 01.07.2020 № СТМ0446/20 в розмірі 66122,22 грн.

Ухвалою суду від 16.06.2022 провадження у справі закрито в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 66122,22 грн.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір на виробництво та поставку товарів власної торгової марки № СТМ0446/20 (із протоколом розбіжностей), за умовами якого постачальник зобов`язався на замовлення покупця виготовляти та передавати йому у власність товар (додаток № 2а - специфікація) за торгівельними марками, перелік яких наведений у додатку № 1, відповідно до умов договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити належно виготовлений та поставлений товар.

Відповідно до пункту 4.1.3 договору ціна товару зазначається у накладних та повинна відповідати ціні, визначеній у специфікації. У разі розбіжностей у ціні товару, яка визначена в накладній та специфікації, сторони керуються специфікацією, а приймання-передача товару здійснюється разом із підписанням сторонами акту розбіжностей ціни товару.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що оплата за товар проводиться протягом трьох календарних днів з дати поставки товару до розподільчого центру або торгівельної точки покупця за умови, що постачальник поставив товар у строк, що визначений договором. Сторони також можуть погодити інші умови поставки товару, а також строки і порядок оплати такого товару шляхом підписання відповідних додатків (додаткових угод) до цього договору.

Даний договір набуває чинності з 01.07.2020 і діє до 31.12.2020, а в частині зобов`язань, що залишилися не виконаними на вказану дату - до повного виконання таких зобов`язань сторонами (пункт 12.1 договору).

Згідно з пунктом 12.2 договору в разі відсутності бажання в однієї зі сторін розірвати даний договір, він може бути пролонгований без підписання додаткової угоди терміном на один рік.

До вказаного договору сторонами підписано додаток № 1 із переліком власних торгівельних марок покупця.

Із матеріалів справи слідує, що позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними від 19.03.2021 № 208 на суму 130544,64 грн., від 26.03.2021 № 221 на суму 89988,24 грн.

У свою чергу, відповідач сплатив на рахунок позивача в загальному розмірі 150000 грн., а саме по 50000 грн. 26.04.2021, 28.04.2021, 18.05.2021 року.

Крім того, 31.03.2021 сторонами укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої сторони, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі статті 601 ЦК України провести зарахування таких зустрічних однорідних вимог, а саме: за договором поставки від 01.07.2020 № СТМ0446/20 ТОВ "Бестком Дистриб`юшн" є кредитором, а ТОВ "Торговий дім "Аванта" є боржником по виконанню грошового зобов`язання за договором поставки; за додатком № 9 до договору від 01.07.2020 № СТМ0446/20 ТОВ "Торговий дім "Аванта" є кредитором, а ТОВ "Бестком Дистриб`юшн" є боржником по виконанню грошового зобов`язання в сумі 4410,66 грн. Ураховуючи викладене, сторони шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог зменшують на суму 4410,66 грн.

Також між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків за період першого півріччя 2021 за договором від 01.07.2020 № СТМ0446/20, за яким заборгованість відповідача на користь позивача становить 66122,22 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов договору від 01.07.2020 № СТМ0446/20 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 220532,88 грн. за видатковими накладними від 19.03.2021 № 208 на суму 130544,64 грн., від 26.03.2021 № 221 на суму 89988,24 грн.

Разом із цим, відповідач здійснив оплату поставленого товару частково, сплативши 150000 грн., та частково сума боргу за поставлений товар у розмірі 4410,66 грн. зарахована сторонами за угодою від 31.03.2021 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

У той же час, залишок суми боргу за договором від 01.07.2020 № СТМ0446/20 у розмірі 66122,22 грн. відповідач погасив 17.05.2022, що слугувало підставою для закриття провадження в цій частині позовних вимог за ухвалою суду від 16.06.2022 року.

Відтак, судом здійснюється розгляд позовних вимог про стягнення трьох процентів річних у розмірі 1054,33 грн. та інфляційних втрат у сумі 1395,64 грн., нарахованих за період з 01.04.2021 по 11.10.2021 на суму боргу 66122,22 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду три проценти річних та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестком Дистриб`юшн" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 15; ідентифікаційний код 35495114) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестком Дистриб`юшн" (58000, м. Чернівці, вул. Головна, 265В; ідентифікаційний код 39187122) три проценти річних у розмірі 1054 (одна тисяча п`ятдесят чотири) грн. 33 коп., інфляційні втрати в розмірі 1395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн. 64 коп., а також 84 (вісімдесят чотири) грн. 11 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова