ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3150/20

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Громадський сервіс Калинівської селищної ради, Київська обл., Броварський р-н., смт. Калинівка

про стягнення 1787261,05 грн.

Cекретаря судового засідання: Самусь В.С.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Громадський сервіс Калинівської селищної ради (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1787261,05 грн., у тому числі: 1435903,96 грн. боргу, 111104,57 грн. пені, 67744,26 грн. 3% річних та 172508,26 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору постачання природного газу № 2363/1718-ТЕ-17 від 24.10.2017 р., згідно з якими позивач зобов`язувався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язувався його прийняти і оплатити. Однак, відповідач наданий позивачем газ за період з жовтня 2017 року до березня 2018 року, оплатив частково. Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути з відповідача 1435903,96 грн. боргу, 111104,57 грн. пені, 67744,26 грн. 3% річних та 172508,26 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.02.2021 р., з урахуванням ухвали від 04.03.2021 р. про внесення виправлень, позов задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Громадський сервіс Калинівської селищної ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1435903,96 грн. основного боргу, 111104,57 грн. пені, 67744,26 грн. 3% річних, 171457,68 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 26793,15 грн. витрат на сплату судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 р. залишено без змін рішення господарського суду Київської області від 17.02.2021 р.

Постановою Верховного Суду від 14.12.2021 р. рішення господарського суду Київської області від 17.02.2021 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 р. у справі № 911/3150/20 в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат на суму 1050,58 грн. скасовано; справу у цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи в частині позовної вимоги про стягнення 1050,58 грн. інфляційних втрат визначено суддю Рябцеву О.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.02.2022 р. прийнято справу в частині позовної вимоги про стягнення 1050,58 грн. інфляційних втрат до провадження; розгляд справи у цій частині вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.03.2022 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2022 р. повідомлено учасників справи, що підготовче засідання 01.03.2022 р. не відбулося.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.04.2022 р. призначено підготовче засідання на 17.05.2022 р.

16.05.2022 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв`язку від позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд здійснювати розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.05.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу в частині позовних вимог про стягнення 1050,58 грн. інфляційних втрат до судового розгляду по суті на 31.05.2022 р.

13.06.2022 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв`язку від позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд здійснювати розгляд справи без участі його представника.

Представник позивача у підготовче засідання 17.05.2022 р. та у судові засідання 31.05.2022 р. та 14.06.2022 р. не з`явився, хоча про дату, час та місце підготовчого та судових засідань був повідомлений належним чином відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 625, № 855 та № 282. Крім того, як вже зазначалось, від позивача надійшли клопотання, в яких він просить суд здійснювати розгляд справи без участі його представника.

Представник відповідача у підготовче засідання 17.05.2022 р. та у судові засідання 31.05.2022 р. та 14.06.2022 р. не з`явився, про причини неявки представника суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 650, № 383 та № 215.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (перейменоване на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та Комунальним підприємством Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Громадський сервіс Калинівської селищної ради укладено договір постачання природного газу № 2363/1718-ТЕ-17, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтованим обсягом до 603,0 тис. куб. метрів у тому числі по місяцях (тис. куб. м.): жовтень 58,0 тис. куб.м., листопад 118,0 тис. куб.м., грудень 120,0 тис. куб.м., січень 120,0 тис. куб.м., лютий 117,0 тис. куб.м., березень 70,0 тис. куб.м.

Пунктом 3.7 договору встановлено, що приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно з п. 3.8 договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику, зокрема, підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4942,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

11.01.2018 р. між сторонами договору укладено додаткову угоду № 1 до договору.

05.04.2018 р. сторонами договору укладено додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до п. 1 якої сторони вирішили пункт 2.1 договору доповнити абзацом у наступній редакції: "Постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 120,0 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях: квітень 70,0 тис. куб.м., травень 50,0 тис. куб.м.".

Рішенням господарського суду Київській області від 17.02.2021 р. у даній справі, в тій частині, в якій воно набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року на загальну суму 2362054,60 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2017 р. на суму 79455,50 грн., від 30.11.2017 р. на суму 385185,41 грн., від 31.12.2017 р. на суму 419154,74 грн., від 31.01.2018 р. на суму 501326,36 грн., від 28.02.2018 р. на суму 478168,15 грн., від 31.03.2018 р. на суму 498764,44 грн., копії яких долучені до матеріалів справи.

Також, вказаним рішенням встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором з оплати отриманого природного газу за період з жовтня 2017 року по березня 2018 року виконав лише частково. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором за ним утворилась заборгованість у сумі 1435903,96 грн.

Таким чином, рішенням господарського суду Київської області у даній справі, у тій частині, в якій воно набрало чинності, встановлено факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати отриманого природного газу за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року, яке виникло на підставі договору № 2363/1718-ТЕ-17 постачання природного газу від 24.10.2017 р.

Скеровуючи справу на новий розгляд в частині позовних вимог про стягнення 1050,58 грн. інфляційних втрат, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.12.2021 р. вказав, що у рішенні суду першої інстанції було неправильно застосовано методику розрахунку інфляційних збитків, оскільки за період розрахунку індексації з лютого 2018 р. по серпень 2020 р. при проведенні помісячних розрахунків інфляції бралася до уваги сума основного боргу без урахування інфляційної складової, яка зменшувалася на суму погашеного боргу в цьому місяці. Відтак, було порушено принцип безперервної послідовності перемножування індексів інфляції та штучно виведено інфляційні збитки за попередній місяць із загальної вартості грошей у поточному місяці, в якому проводився розрахунок. Тобто було порушено ту математичну послідовність, яка закладена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 р. та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007 р.

Також, Верховний Суд у вказаній постанові вказав, що як вбачається з розрахунку інфляційних втрат, що нараховані за період розрахунку індексації з лютого 2018 р. по серпень 2020 р., наданого позивачем до позовної заяви, такий розрахунок має початкову суму основного боргу станом на 27 лютого 2018 року та враховує індекси інфляції помісячно за період з березня 2018 року по серпень 2020 року, в якому мало місце погашення боргу відповідачем на суму 42354,99 грн., а також загальний індекс інфляції за період березень-квітень 2018 (101,908800000%) та травень 2018 - липень 2020 (110,978662100%).

Верховний суд у постанові від 14.12.2021 р. зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що розрахунок, наданий позивачем є неправильним, та необґрунтовано не дали оцінки тому, що позивач за період травень 2018 - липень 2020 року методологічно правильно включав до суми боргу за кожний розрахунковий місяць - суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, зменшену на суму погашення заборгованості у розрахунковому місяці.

Разом з цим, Верховний Суд у вказаній постанові вказав, що судами попередніх інстанцій не враховано правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.06.2019 р. у справі № 916/190/18, в якій зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

З цього приводу судом встановлено наступне.

Позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 172508,26 грн. за зобов`язаннями січня 2018 року, лютого 2018 р. та березня 2018 року, нараховані за період з березня 2018 р. по липень 2020 р. включно з урахуванням проплат.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.02.2021 р. у даній справі судом було відмовлено позивачу у стягненні 1050,58 грн. інфляційних втрат, оскільки внаслідок здійсненого судом перерахунку інфляційних втрат до складу основного боргу не включалася інфляційна складова за попередній місять.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 р. у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р. та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007 р. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 26.06.2020 року у справі № 905/21/19 роз`яснив, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Позивач за період травень 2018 - липень 2020 року методологічно правильно включав до суми боргу за кожний розрахунковий місяць - суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, зменшену на суму погашення заборгованості у розрахунковому місяці.

Оскільки наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним, то суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 1050,58 грн. інфляційних втрат.

Судовий збір за вимогою про стягнення інфляційних втрат в тій частині, яка передана на новий розгляд (1050,58 грн.) становить 15,76 грн. та покладається судом на відповідача, а також судовий збір у сумі 4204,00 грн. за перегляд справи в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат у касаційній інстанції, відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну вимогу про стягнення з відповідача 1050,58 грн. інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Громадський сервіс Калинівської селищної ради (07443, Київська обл., Броварський р-н., смт. Калинівка, вул. Чернігівська, буд. 20, код 41370404) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 1050,58 грн. (одну тисячу п`ятдесят грн. 58 коп.) інфляційних втрат, 15,76 грн. (п`ятнадцять грн. 76 коп.) судового збору та 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 коп.) судового збору за перегляд справи в частині стягнення інфляційних втрат у касаційній інстанції.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 14.06.2022 р.

Суддя О.О. Рябцева