ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.02.2022 Справа № 910/18333/21

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання Блохіна Ю.В.

Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаєплон".

Про стягнення 212446,24 грн.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаєплон" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 191095,46 грн, пені у розмірі 10949,51 грн, інфляційних втрат у розмірі 7424,61 грн та 3% річних у розмірі 2976,69 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду м.Києва від 16.11.2021, справу №910/18333/21 передано на розгляд до Господарського суду Донецької області.

Згідно з ухвалою суду від 13.12.2021, справу прийнято до розгляду, вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору постачання теплової енергії №320121 від 17.01.2019, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

17.01.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Водоканал-сервіс" (споживач) укладено договір №320121 на постачання теплової енергії у гарячій воді, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію у гарячій воді споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язався отримувати теплову енергію та оплачувати її вартість відповідно до умов, викладених у цьому договорі (а.с.24-31).

Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2 договору. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасне надходження коштів на рахунки позивача за спожиту теплову енергію та прийняття всіх заходів (в тому числі примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України (п.п.2.3.1., 2.3.5).

Відповідно до п.п.1, 2, 5 додатку 2 до договору, розрахунки з відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами затвердженими виконавчим органом КМДА, відповідно до показників приладів, встановлених на межі балансової належності та відповідач надає звіт по фактичному споживанню теплової енергії в ЦОК (визначеної адреси) не пізніше 1 числа наступного за звітним місяцем.

Згідно з п.7 додатку 2 до договору, у разі відсутності у споживача будинкових приладів обліку або ненадання споживачем показників приладів обліку у встановлені цим додатком терміни, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається на опалення як множення кількості годин споживання теплової енергії за місяць та величину годинного теплового навантаження з урахуванням середньомісячної температури теплоносія.

Відповідно до п.8 додатку 2 до договору, споживач щомісячно з 12 по 15 числа отримує в ЦОК за адресом, передбаченим у договорі оформлений постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кільцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює (підписує необхідні документа) і повертає один примірник акту приймання-передавання товарної продукції та акту звіряння позивачу протягом двох днів з моменту їх одержання.

Пунктом 9 додатку 2 до договору передбачено, що споживач на розрахунковий рахунок постачальника щомісячно забезпечує не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.05.2019 року, а в частині зобов`язання споживача розрахуватися за спожиту теплову енергію, до повного цього зобов`язання виконання (п.4.1 договору).

Відповідно до актів приймання-передавання товарної продукції №11/2020-320121 від 30.11.2020, №12/2020-320121 від 31.12.2020, №1/2021-320121 від 31.01.2021, №2/2021-320121 від 28.02.2021, №3/2021-320121 від 31.03.2021, №4/2021-320121 від 30.04.2021 та відповідних ним актів звіряння на виконання умов договору №320121, позивачем поставлена відповідачу теплова енергія на загальну суму 209746,75 грн.

Вказані акти приймання-передавання товарної продукції були направлені на поштову адресу відповідача.

Згідно з довідкою про стан розрахунків за спожиту від позивача теплову енергію відповідачем за період жовтень 2020 серпень 2021 було сплачено 18651,29 грн.

Таким чином, станом на серпень 2021 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 191095,46 грн.

Як вбачається з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 25.06.2021 відбулись зміни зокрема найменування та місцезнаходження відповідача (а.с.20-23).

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач взяті зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений позивачем товар не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 191095,46 грн, яка підлягає стягненню.

Станом на час прийняття рішення судом у справі, доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання за договором №320121 від 17.01.2019 щодо оплати поставленої позивачем теплової енергії до суду надано не було, а отже вимога позивача підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить стягнути пеню в розмірі 10949,51 грн за період з 01.10.2020 по 01.09.2021.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд задовольняє вимогу в цій частині повністю у розмірі 10949,51 грн.

Позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, також просить стягнути 3% річних в розмірі 2976,66 грн та інфляційні втрати в сумі 7424,61 грн.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши вказаний позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 7424,61 грн та 3% річних у розмірі 2976,66 грн, за заявлений позивачем період (жовтень 2020 року вересень 2021 року), суд задовольняє вимоги в цій частині повністю.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаєплон" (87526, Донецька область, м.Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, 4, ідентифікаційний код юридичної особи - 37880620) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м.Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код юридичної особи - 40538421) заборгованість у розмірі 191095 (сто дев`яноста одну тисячу дев`яносто п`ять) грн 46 коп, пеню у розмірі 10949 (десять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн 51 коп, 3% річних у розмірі 2976 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн 69 коп, інфляційні збитки у розмірі 7424 (сім тисяч чотириста двадцять чотири) грн, 61, та витрати з оплати судового збору у розмірі 3186 (три тисячі сто вісімдесят шість) грн 69 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.02.2022.

Суддя О.В. Говорун