ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Черкаси справа № 925/194/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., за участю секретаря судового засідання Бузун Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника керівника Уманської окружної прокуратури,

в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Ладижинська сільська рада,

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Імпульс Україна",

про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Олійник І.А., прокурор, посвідчення №065683 від 23.10.2021;

від позивача: участі не брали;

від відповідача: Ситник Т.А., адвокат, ордер серія СА №1027982 від 07.04.2022.

До Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява від 16.02.2022 № 53-385ВИХ-22 Заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Ладижинська сільська рада до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Імпульс Україна" (надалі - ТОВ "Енерго Імпульс Україна") з вимогами:

- розірвати договір оренди земельної ділянки площею 53,0383 га (кадастровий номер - :02:000:1624), яка знаходиться в адміністративних межах Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, за межами населеного пункту с. Колодисте від 03.04.2019, укладений між Черкаською обласною державною адміністрацією та ТОВ "Енерго Імпульс Україна", який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.04.2019 (номер запису про інше речове право 31238114);

- зобов`язати ТОВ "Енерго Імпульс Україна" повернути Ладижинській сільській раді земельну ділянку площею 53,0383 га за кадастровим номером :02:000:1624, передану в користування на підставі договору оренди землі від 03.04.2019.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди землі від 03.04.2019 в частині несплати орендної плати та незвернення Ладижинської сільської ради з позовом на захист інтересів держави.

Ухвалою від 15.03.2022 господарський суд відкрив провадження у справі № 925/194/22 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 07.04.2022 о 12:00 год. Визначив учасникам справи строки для подання заяв по суті.

28.03.2022 до суду надійшов лист від 21.03.2022 № 02-24/02-10/649, в якому голова Ладижинської сільської ради С. Цоколенко просить розглядати справу без участі представника позивача.

07.04.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача від 07.04.2022 про відкладення підготовчого засідання на іншу дату та надання матеріалів справи № 925/194/22 для ознайомлення та отримання копій документів.

Ухвалою від 07.04.2022 господарський суд задовольнив клопотання ТОВ "Енерго Імпульс Україна" та відклав підготовче засідання у справі до 21.04.2022 об 11:00 год.

18.04.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача. У відзиві відповідач просить поновити строк для його подання, залишити позов прокурора без руху, а по суті спору - у задоволенні позову відмовити. Правовою підставою залишення позову без руху відповідач зазначає ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

По суті спору відповідач не заперечує проти існування заборгованості, однак просить суд врахувати обставини за яких вона виникла.

Відповідач зазначає, що згідно з цільовим призначенням, орендована земельна ділянка відноситься до земель енергетичної системи.

Згідно з п. 5.1 спірного договору оренди ділянка надана для розміщення енергогенеруючих підприємств, а основним видом діяльності відповідача є виробництво електроенергії.

Відповідач вказує, що зі змісту договору оренди, враховуючи цільове призначення землі та вид діяльності товариства, вбачається, що орендовані землі заплановані під будівництво об`єктів, що виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання, тобто сонячну електростанцію.

Отже, відповідач зазначає, що єдиним способом фактичного використання орендованих земель є розміщення на них обладнання, необхідного для виробництва електроенергії.

Відповідач вважає, що всесвітній спалах вірусу SARS-CoV-2 та запровадження карантинних заходів на початку 2020 року виключили можливість залучення фінансування, постачання обладнання, проведення будівельних робіт тощо. Отже, саме запроваджені карантинні заходи, а також значні ризики життю та здоров`ю, які неминуче виникли б при використанні орендованої ділянки, зумовили неможливість її використання за призначенням.

Крім того, відповідач зазначає, що ст. 9-1 Закону України "Про альтернативні джерела енергії" (редакція станом на 03.04.2019) встановлено гарантований коефіцієнт тарифу на викуп "зеленої електроенергії" для об`єктів або його черг/пускових комплексів, введених в експлуатацію з 01.01.2020 по 31.12.2024 в розмірі 2,51.

Отже, саме ці обставини, на думку відповідача, слугували причиною призупинення фінансування будівництва електростанції, відтак і сплати орендних платежів.

У підготовчому засіданні 21.04.2022 представник відповідача заявив усне клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 21.04.2022 господарський суд задовольнив клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позов та поновив відповідачу строк для подання відзиву. Відмовив у задоволенні усного клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 12.05.2022 об 11:00 год. У мотивувальній частині ухвали від 21.04.2022 суд дослідив клопотання відповідача, що викладене у відзиві на позов про залишення позовної заяви без руху і зазначив, що вказана відповідачем норма - ч. 4 ст. 53 ГПК України відсилає до ст. 174 ГПК України, у якій відсутні підстави для залишення позову без руху після відкриття провадження у справі. Така можливість передбачена у ст. 176 (ч. 11) ГПК України, на яку відсутні посилання у ст. 53 ГПК України. Крім іншого, суд в ухвалі від 21.04.2022 вказав, що під час відкриття провадження у справі судом встановлено наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави щодо подання позову.

09.05.2022 до суду надійшов лист від 04.05.2022 № 02-24/02-10/956 Ладижинської сільської ради, відповідно до якого позивач просить розгляд справи проводити без участі представника останнього за наявними у справі матеріалами.

09.05.2022 до суду надійшов лист від 05.05.2022 № 02-24/02-10/957 Ладижинської сільської ради, відповідно до якого, позивач підтримує позовні вимоги та просить здійснювати розгляд справи без участі його представника.

09.05.2022 до суду надійшла відповідь на відзив від 04.05.2022 № 53-715 вих22 Уманської окружної прокуратури, у якій прокурор вважає, що доводи, зазначені у відзиві не базуються на нормах чинного законодавства та є необґрунтованими.

Прокурор зазначає, що доводи відповідача щодо відсутності можливості залучення фінансування та проведення будівельних робіт на спірній земельній ділянці у зв`язку зі спалахом SARS-CoV-2 та запровадження карантинних заходів на території держави Україна, не виправдовують його неправомірного невиконання обов`язку щодо плати за користування земельною ділянкою.

Також прокурор вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між карантином та неможливістю товариством повністю і абсолютно використовувати орендовану земельну ділянку для цілей, визначених у Договорі.

Крім того, прокурор заперечує щодо відсутності підстав у нього для представництва органу місцевого самоврядування при зверненні до суду із цим позовом та відсутності інтересів держави, які прокурор прагне захистити обраним способом захисту.

12.05.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача від 11.05.2022, в якому останній зазначає, що у зв`язку із запровадженням воєнного стану та тимчасових перешкод у придбанні пального, у керівника ТОВ "Енерго Імпульс Україна" та представника немає змоги з`явитися в судове засідання, призначене на 12.05.2022, тому просить відкласти судове засідання на іншу дату.

Ухвалою господарського суду від 12.05.2022 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

У судовому засіданні 12.05.2022 розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 12.05.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 26.05.2022 об 11:00 год.

23.05.2022 до суду надійшов лист від 16.05.2022 № 02-24/02-10/1070 Ладижинської сільської ради, в якому позивач просить суд розгляд справи проводити без участі його представника та підтримує позовні вимоги.

26.05.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із зайнятістю адвоката Ситника Т.А. під час розгляду іншої справи.

Протокольною ухвалою 26.05.2022 задоволено клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання та відкладено розгляд справи до 09.06.2022 о 09:30 год.

06.06.2022 до суду надійшов лист від 01.06.2022 № 02-24/02-10/1148 Ладижинської сільської ради, в якому позивач просить суд розгляд справи проводити без участі його представника.

Сторони належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Присутній у судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позов та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, господарський суд встановив таке.

03.04.2019 між Черкаською обласною державною адміністрацією від імені якої виступала Уманська районна державна адміністрація (орендодавець) та ТОВ "Енерго Імпульс Україна" (орендар) підписано договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, орендодавець, на підставі розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації № 47 від 24.01.2019 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку цільового призначення - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій кадастровий номер :02:000:1624, яка знаходиться в адміністративних межах Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області за межами населеного пункту с. Колодисте.

Згідно з п. 2, 3 Договору, в оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер :02:000:1624) загальною площею 53,0383 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату оцінки 04.02.2019, згідно висновку державної експертизи землевпорядної документації від 04.02.2019 № 91-19, становить: кадастровий номер :02:000:1624 - 15 365 469,94 грн.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.04.2019 № 2541 становить: кадастровий номер :02:000:1624 - 15 365 469,94 грн.

Відповідно до п. 6 Договору, його укладено на 25 років з 03.04.2019 по 02.04.2044.

Орендна плата, за п. 7 Договору, вноситься орендарем у грошовій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок відповідного бюджету, в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки враховуючи рішення Ладижинської сільської ради від 29.03.2019 № 3-20/VІІ "Про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки площею 53,0383 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд енергетичних підприємств установ і організацій за межами населеного пункту с. Колодисте": землі для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій площею 53,0383 га, що становить 15 365 469,94 грн та складає 691 446,15 грн за 53,0383 га в рік.

Згідно з п. 9 Договору орендна плата вноситься у такі строки: рівними частками, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 17 Договору, після припинення дії Договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно з п. 32 Договору, дія останнього припиняється шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, в тому числі несвоєчасна та не в повному обсязі оплата орендної плати, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

П. 35 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Прокурор у позовній заяві зазначив, що всупереч взятим на себе зобов`язанням, відповідач з травня 2019 року по жовтень 2021 року не сплачує орендну плату за використання землі.

Прокурор стверджує, що відповідно до інформації, яка надана Ладижинською сільською радою, заборгованість зі сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою за період з травня 2019 по жовтень 2021 становить 1 707 487,9 грн.

Як зазначено прокурором, відповідач свої зобов`язання по сплаті орендної плати не виконав, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду в інтересах Ладижинської сільської ради до ТОВ "Енерго Імпульс Україна" про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки.

Стосовно подання такого позову прокурором саме в інтересах Ладижинської сільської ради, господарський суд враховує таке.

Розділ X Перехідних положень Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) доповнено пунктом 24 згідно із Законом № 1423-IX від 28.04.2021 (набрав законної сили 27.05.2021), відповідно до якого:

З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Також, пп. 20 п. 4 Закону України 1423-ІХ внесені зміни до ст. 83 ЗК України, зокрема, ч. 2 цієї статті доповнено пунктом в) відповідно до якого, у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

На виконання приписів п. 24 Перехідних положень ЗК України, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 299874126 на земельну ділянку площею 53,0383 га, кадастровий номер :02:000:1624 зареєстровано право комунальної власності, власник Ладижинська сільська рада.

З огляду на внесені зміни до ЗК України орендодавцем за Договором є Ладижинська сільська рада.

Щодо підстав прокурора для звернення до суду з цим позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 - 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" (надалі - ЗУ "Про прокуратуру"). Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо про причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (залишення позову без розгляду).

Відповідні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, які відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права у спірних правовідносинах.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про порушення інтересів держави, яке полягає в користуванні відповідачем земельною ділянкою комунальної власності без здійснення плати, тому одним із можливих способів захисту державних інтересів є розірвання такого договору оренди та витребування земельної ділянки, для реалізації можливості у подальшому передати таку земельну ділянку в оренду платоспроможному орендарю.

Твердження відповідача про оплатне користування ним земельною ділянкою у зв`язку із встановленням орендної плати у договорі не підтверджується жодними доказами. Так представник відповідача підтверджує, що ТОВ "Енерго Імпульс Україна" близько трьох років не здійснює оплату орендної плати за земельну ділянку, що є об`єктом за спірним Договором. Водночас зі спливом позовної давності у Ладижинської сільської ради втрачається можливість отримання орендної плати за користування земельною ділянкою за весь період договору. Тому в цій частині доводи відповідача щодо оплатного користування земельної ділянкою є неспроможними.

Відповідач стверджує, що даний позов є не на захист державних інтересів, а для позитивної статистики органів прокуратури. Оскільки Ладижинська сільська рада має можливість у будь-який момент самостійно розірвати Договір у зв`язку із несплатою орендних платежів більше трьох місяців на підставі ст. 782 Цивільного кодексу України. Тобто реального спору з приводу розірвання договору оренди землі не існує, орендодавець вправі внести запис про припинення договору оренди землі в реєстр речових прав без рішення суду і вимагати повернення земельної ділянки.

Водночас саме незвернення Ладижинської сільської ради ні до суду з таким позовом ні до державного реєстратора речових прав для припинення договору оренди і свідчить про її бездіяльність, про нездійснення цим органом захисту інтересів громади в сфері контролю за додержанням земельного законодавства та доводить необхідність застосування представницьких повноважень прокурором з метою захисту порушених інтересів держави та звернення до суду.

Матеріали справи містять докази листування Уманської окружної прокуратури та Ладижинської сільської ради щодо необхідності звернення з даним позовом. Так в листі від 10.12.2021 заступник керівника Уманської окружної прокуратури, керуючись ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", повідомив Ладижинську сільську раду про намір подати позов в інтересах держави в разі незвернення з таким позовом самим органом місцевого самоврядування. На такий лист позивач відповів листом від 13.12.2021 про відсутність наміру звернення з таким позовом до суду у зв`язку з відсутністю коштів на оплату судового збору. Відповідач наголошує, що у позивача звичайно є такі кошти і таке пояснення не є належним. Проте суд вважає, в разі дійсності наявності у позивача коштів на оплату судового збору, що незвернення Ладижинською сільською радою самостійно з таким позовом є додатковим доказом на підтвердження бездіяльності позивача, а не свідченням надуманості позову. Також лист містить прохання сільського голови щодо звернення прокуратури із відповідним позовом в інтересах сільської ради до суду.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав в конкретному випадку для представництва прокурором інтересів держави в особі Ладижинської сільської ради.

Розглядаючи спір, суд враховує такі положення чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, які визначені статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідної орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель державної власності за рішеннями органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" (надалі - ЗУ "Про оренду землі") оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У ст. 6 ЗУ "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Поняття договору оренди землі встановлено у ст. 13 ЗУ "Про оренду землі", згідно з якою договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 21 ЗУ "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Ст. 792 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувач зобов`язаний своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

У ч. 2 ст. 25 ЗУ "Про оренду землі" передбачено обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що відповідач у порядку та на підставах визначених наведеними правовими нормами отримав у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:1624, загальною площею 53,0383 га.

Водночас, судом з`ясовано, що відповідач порушує свої зобов`язання щодо оплати за користування земельною ділянкою з травня 2019 року. Наведені обставини свідчать про істотне порушення відповідачем умов договору оренди.

Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог, зокрема, доказів проведення розрахунків. Навпаки, відповідач у відзиві на позов зазначає, що він не заперечує існування заборгованості.

Судом встановлено, що відповідно до умов Договору, сторони дійшли згоди, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, в тому числі несвоєчасна та не в повному обсязі оплата орендної плати, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню.

Згідно із ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Положеннями п. д ч. 1. ст. 141 ЗК України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає можливість зробити висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, в тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору.

Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 925/549/17, від 06.03.2019 у справі № 183/262/17, від 07.10.2020 у справі № 313/780/19, від 10.02.2021 у справі № 923/1001/19.

Разом з тим згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 925/1074/17, від 22.10.2019 у справі № 923/826/18, від 17.08.2021 у справі № 923/410/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Отже, судом встановлено, що відповідачем у порушення умов договору з травня 2019 року орендна плата за користування земельною ділянкою не сплачується. Відтак, суд вважає, що має місце істотне порушення договору оренди землі від 03.04.2019 відповідачем, а тому прокурор в інтересах держави в особі Ладижинської сільської ради обґрунтовано просить суд захистити порушене право останньої та інтереси держави. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що факт порушення зобов`язання з боку відповідача є доведеним, а тому вважає, що вимога позивача про розірвання договору оренди землі від 03.04.2019 підлягає задоволенню.

Щодо повернення земельної ділянки площею 53,0383 га кадастровий номер :02:000:1624 Ладижинській сільській раді, суд зазначає таке.

Як досліджено вище, власником земельної ділянки за Договором є Ладижинська сільська рада. Так згідно з інформаційної довідки "Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна" за № 299874126 на земельну ділянку площею 53,0383 га кадастровий номер :02:000:1624 зареєстровано право комунальної власності, власник Ладижинська сільська рада.

Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі визначені у статті 34 ЗУ "Про оренду землі", відповідно до положень якої, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, після розірвання Договору орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку її власнику, тобто Ладижинській сільській раді, тому вимоги прокурора у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин у зв`язку із запровадженням на території України карантину внаслідок чого відповідач був позбавлений можливості здійснювати орендні платежі вчасно та в повному обсязі, суд зазначає, що 17.03.2020 Верховна Рада України прийняла закон, яким були внесені зміни до Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Відповідно до ст. 14-1 вказаного Закону, карантин, який встановлений Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). У свою чергу, торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Тобто, для застосування норм щодо форс-мажору необхідне дотримання таких умов: наявність обставин непереборної сили; їх надзвичайний характер; неможливість попередження порушення зобов`язання; причинний зв`язок між обставинами непереборної сили і невиконанням зобов`язання.

Відтак, у суду відсутні підстави для здійснення оцінки впливу непереборних обставин на неможливість відповідача використовувати орендовану земельну ділянку, а отже і обов`язку сплачувати за її використання, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів про його звернення до регіональної торгово-промислової палати для засвідчення настання форс-мажорних обставин та отримання відповідного сертифіката (який є належним доказом засвідчення факту настання форс-мажорних обставин).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020 (зі змінами) заборонено з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 до 03.04.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

З матеріалів справи випливає, що договір оренди землі був укладений до введення карантинних обмежень, крім того відповідачем не доведено, що запровадження карантинних заходів, на які він посилається, об`єктивно унеможливили використання земельної ділянки за її призначенням згідно з умовами договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за договором оренди.

Також суд враховує, що згідно зі ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підсумовуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що позов Заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Ладижинська сільська рада до ТОВ "Енерго Імпульс Україна" є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 53,0383 га (кадастровий номер - :02:000:1624), яка знаходиться в адміністративних межах Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, за межами населеного пункту с. Колодисте від 03.04.2019, укладений між Черкаською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Імпульс Україна", який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.04.2019 (номер запису про інше речове право 31238114).

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Імпульс Україна" (ідентифікаційний код 41663246, вул. Лесі Українки, 3А, с. Колодисте, Уманський район, Черкаська область, 20384) повернути Ладижинській сільській раді (ідентифікаційний код 26261436, вул. Шкільна, 2, с. Ладижинка, Уманський р-н, Черкаська обл., 20382) земельну ділянку площею 53,0383 га за кадастровим номером :02:000:1624, передану в користування на підставі договору оренди землі від 03.04.2019.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енерго Імпульс Україна (ідентифікаційний код 41663246, вул. Лесі Українки, 3А, с. Колодисте, Уманський район, Черкаська область, 20384) на користь Черкаської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02911119, бульвар Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, р/р UA0003751 в Державній казначейській службі України у м. Київ) - 4 962 грн витрат на сплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити учасникам справи.

Дата складення повного судового рішення 09.06.2022.

Суддя З.В. Зарічанська