ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2022 р. Справа№ 910/7099/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Почерняк І.С.

від відповідача: Гапоненко Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 (повне рішення складено 22.11.2021) (суддя - Котков О.В.),

Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021,

Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021

у справі №910/7099/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни

до Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери»

про визнання договору суборенди недійсним та стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

30 квітня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни (позивач) надійшла позовна заява б/н від 28.04.2021 року до Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги:

- визнати недійсним договір суборенди № 03-4, укладений 05.11.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Міщанин Анастасією Едуардівною та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» щодо передачі у тимчасове платне користування (суборенду) квартири;

- стягнути з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни грошові кошти у сумі 182 056,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не набувши статусу наймача за договором найму (оренди) № 03-3 від 05.11.2020, не мав необхідного обсягу повноважень для передання такого майна в суборенду, внаслідок чого у позивача виникла необхідність звернутися з даним позовом до суду.

02.11.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява б/н від 02.11.2021 «Про прийняття додаткового рішення у справі» Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни, в якій заявник просить постановити додаткове рішення про стягнення з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни понесені витрати на правничу допомогу.

1.2. короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/7099/21 позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір суборенди № 03-4, укладений 05.11.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Міщанин Анастасією Едуардівною та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» щодо передачі у тимчасове платне користування (суборенду) квартири.

В іншій частині позові відмовлено.

Присуджено до стягнення з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 15 000,00 грн та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 168,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що судом встановлено, що укладаючи спірний договір суборенди № 03-4 від 05.11.2020 відповідач не мав необхідного обсягу повноважень та прав для передання в суборенду позивачу квартири, загальною площею 183,7 кв.м, оскільки за договором найму (оренди) № 03-3 від 17.07.2020 року відповідач прийняв в оренду майно та майнові права на 1/2 частину квартири площею 91,85 кв.м, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору суборенди № 03-4 від 05.11.2020 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас суд дійшов висновку, що кошти у розмірі 182 056,00 грн були сплачені позивачем за час фактичного користування орендованим майном - квартирою, а тому кошти у заявленому розмірі не можуть вважатися набутими та збереженими відповідачем без достатньої правової підстави.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 заяву б/н від 02.11.2021 року «Про прийняття додаткового рішення у справі» Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни у справі № 910/7099/21 - задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Додаткове рішення мотивоване тим, що у зв`язку з частковим задоволенням позову, відшкодуванню підлягають лише частина витрат позивача на суму 10 000,00 грн.

1.3. короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/7099/21 в частині часткового задоволення позову та визнання недійсним Договору суборенди №03-4 від 05.11.2020 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Крім того, Фізична особа-підприємець Міщанин Анастасія Едуардівна звернулася безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21, у якій просила суд:

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 року у справі №910/7099/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни про стягнення на її користь з відповідача грошових коштів у сумі 182 056,00 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити зазначену позовну вимогу та стягнути з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни грошові кошти у сумі 182 056,00 грн.;

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 року у справі №910/7099/21 (в частині відмови у стягненні з відповідача частини витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн та відмови у стягненні з відповідача частини суми сплаченого судового збору у розмірі 2562,84 грн) а також скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 року у справі №910/7099/21 (в частині відмови у стягненні з відповідача частини витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн) та прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни 50 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката та 4832,84 грн судового збору;

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/7099/21 в частині часткового задоволення позову та визнання недійсним Договору суборенди №03-4 від 05.11.2020 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням у справі, Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7099/21 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/7099/21.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 20.12.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 20.12.2021 апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

29.12.2021 матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Станом на момент надходження матеріалів справи головуюча суддя перебувала у відпустці.

Після виходу суддів з відпусток та лікарняного, ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7099/21 за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/7099/21 та призначено до розгляду на 09.02.2022. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/7099/21 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/7099/21 за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21.

Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/7099/21, Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 та Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21. Розгляд апеляційних скарг ухвалено здійснювати 09.02.2022.

24.01.2022 від відповідача надійшло клопотання про виклик в судове засідання ФОП Міщанин та визнання його явки обов`язковою.

04.02.2022 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача.

09.02.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2022.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/836/22 від 08.02.2022 у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7099/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 розгляд справи призначено на 18.03.2022.

18.03.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 воєнного стану в Україні, а також загрозою життю та здоров`ю учасників судового процесу.

Ухвалою від 14.04.2022 розгляд справи призначено на 01.06.2022.

У судове засідання 01.06.2022 з`явились представники сторін.

2.2. узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Апеляційна скарга Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги всі надані відповідачем докази та не враховано висновки Верховного Суду.

Відповідач зазначає, що адвокатське об`єднання отримало в оренду Ѕ частину квартири та майнові права на Ѕ частину квартири, а тому відповідач мав право передати всю квартиру на підставі договору суборенди.

Відповідач також зазначає, що позивач не довів, що його права порушені,

Натомість за твердженням відповідача, позивач фактично користувався орендованим майном і на підтвердження відповідних обставин суд першої інстанції мав задовольнити клопотання відповідача та викликати позивача особисто для дачі пояснень.

Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що прийняті рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та стягненні частини витрат на професійну правничу допомогу є незаконними.

Позивач наполягає, що, зокрема, частина коштів в сумі 60 000,00 грн була сплачена яка гарантійний платіж, і відповідач не має жодного права на привласнення вказаних коштів, крім того, позивач наполягає, що оскільки відповідач не мав права здавати в суборенду всю квартиру то він і не набув права на грошові кошти сплачені позивачем за користування нею.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі то й судові витрати, які зазначені в рішенні та додатковому рішенні, мають бути покладені на відповідача в повному обсязі.

Апеляційна скарга Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 мотивована тим, що додаткове рішення прийнято без дотримання норм матеріального та процесуального права.

Відповідач зазначає, що оскільки судовим рішенням було вирішено питання щодо судових витрат, прийняття додаткового рішення було неправомірним.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача на рішення суду, позивач зазначив, що право на передачу усієї квартири у суборенду у відповідача було відсутнє, а тому доводи відповідача про законність його дій та договору не заслуговують на увагу.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, стягнути з відповідача суму коштів сплачену позивачем на виконання недійсного правочину, відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити без змін рішення в частині визнання договору недійсним.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити подані ним апеляційні скарги, відмовити у задоволенні позову та відмовити у стягненні судових витрат на користь позивача.

Судом у судовому засіданні було розглянуто клопотання відповідача про виклик ФОП Міщанин А.Е. в судове засідання та визнання її явки обов`язковою та за результатами розгляду зазначається наступне.

Як на підставу для виклику Міщанин А.Е. відповідач посилається на п. 3, 5 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст 56. Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не ставиться питання про виклик Міщанин А.Е. як свідка, та не обґрунтовано які питання до позивача не можуть бути поставлені її законному представнику яка прибула у судове засідання, водночас, пояснення сторони не є доказом у справі відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, а тому заявлене відповідачем клопотання про виклик Міщанин А.Е. не підлягає задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

05.11.2020 між Фізичною особою-підприємцем Міщанин Анастасією Едуардівною (суборендар) та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (орендар) укладено договір суборенди № 03-4 (надалі - Договір суборенди), за умовами якого орендар на основі договору оренди № 03-3 від 17.07.2020, а суборендар приймає у тимчасове платне користування (суборенду) майно та майнові права на квартиру (приміщення або об`єкт нерухомості).

В п. 1.1. Договору суборенди визначено, що адреса будинку, у якому знаходиться квартира, що орендується: АДРЕСА_1 .

Загальна площа квартири, що орендується 183,7 кв.м. Орендар підтверджує, що квартира, що орендується, перебуває у нього на законних підставах, що підтверджується договором оренди № 03-3 від 17.07.2020 року та має майнове право на передачу в (суборенду) цього приміщення, права третіх осіб на це приміщення відсутні (п. 1.2. Договору суборенди).

Пунктом 3.1. Договору суборенди визначено, що строк оренди триває з 10 листопада 2020 року по 31 липня 2023 року.

Згідно з п. 4.1. Договору суборенди розмір орендної плати складає 60 000,00 грн. Сторони домовились, що на період півроку, а саме з 10 листопада 2020 року по 10 травня 2021 року орендна плата становить 45 000,00 грн. (п. 4.8. договору суборенди).

За умовами п. 2.2. Договору суборенди передача приміщення здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу приміщення в суборенду.

10.11.2020 орендар передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування приміщення розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Шота Руставелі, 29, квартира 10 та інвентар, а саме: ключі від приміщення (2); мікрохвильову піч gorenje MO20MW (1); посудомийку Electrolux AEG favorit 50760 (1); холодильник аrdo (1); плиту electrolux AEG (1); витяжку кухону (1); холодильник Nord class A+ (1); холодильник Nord (1); пральну машинку Atlant optima control 60c88 (1); пральну машинку Atlant optima control 50Y108 (1); газову колонку Bosch (1); кондиціонер samsung (1); охоронну систему AJAX: 1. ППК AJAX № 00088543; 2. датчик AJAX № 40303a021; 3. датчик AJAX № 3ffadb021; 4. датчик AJAX 4000cc021 ; 5. датчик ВІБРО AJAX № 410e5f0fl; 6. датчик CMK AJAX № 35ea4601; 7. брелок AJAX № 379aa00b1, про що сторонами було складено акт приймання-передачі.

17.07.2020 між ОСОБА_3, в імені та в інтересах якої діє її представник ОСОБА_4 (орендодавець) та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (орендар) укладено договір найму (оренди) № 03-3 (т. 1 а.с. 28-29), за яким орендодавець, на основі права власності передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) майно та майнові права на 1/2 частину квартири (приміщення або об`єкт нерухомості).

Згідно з п. 1.1. договору адреса будинку, у якому знаходиться квартира, що орендується: АДРЕСА_1 .

В п. 1.2. договору визначено, що загальна площа квартири 183,7 кв.м, площа, що орендується: 91,85 кв.м. Орендодавець підтверджує, що 1/2 частина квартири, що орендується, перебуває у нього на законних підставах, що підтверджується договором дарування 1/2 частини квартири, посвідченого 20.08.2018 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О.А. за реєстровим №3-527 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 212305239 від 12.06.2020 вона має майнове право на передачу в оренду (суборенду) цього приміщення, права третіх осіб на це приміщення відсутні.

За умовами п. 2.2. договору передача приміщення здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу приміщення в оренду.

Строк оренди триває з 17 липня 2020 року по 17 липня 2021 року (п. 3.1. договору).

Як вказує позивач, 12.02.2021 року власники орендованого майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (представник ОСОБА_3 ) звернулися до ФОП Міщанин А.Е. з вимогою звільнити безпідставно зайняте нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

На твердження позивача, така вимога була мотивована тим, що на підставі договору дарування 1/2 частини квартири від 20.08.2018 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О.А., зареєстрованим у реєстрі за № 3-527, ОСОБА_4 (дарувальник), подарував, а ОСОБА_3 (обдарована), прийняла у дар, належну дарувальнику на праві приватної власності, 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира складається з 7-ми житлових кімнат, загальною площею 183,7 кв.м, у тому числі житловою площею 126,9 кв.м.

У пункті 2 договору дарування визначено, що документом, який підтверджує право власності дарувальника на відчужувану 1/2 частину квартири, є рішення Печерського районного суду міста Києва, виданого 22 травня 2017 року за реєстровим № 757/24826/14-ц. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 березня 2018 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0.

У відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 134932424 від 20.08.2018 року за ОСОБА_3 на підставі договору дарування та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного нотаріуса Василевської О.А. було зареєстровано право спільної часткової приватної власності на 1/2 квартири загальною площею 183,7 кв.м., житловою площею 126,9 кв.м, яка складається з 7 (семи) кімнат за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 83/02-14 від 01.09.2020 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. ОСОБА_2 успадкував 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0.

Як зазначає позивач, за наведених вище обставин 12.02.2021 року ФОП Міщанин А.Е. звільнила орендовану квартиру, про що було складено акт звільнення квартири особою, яка безпідставно нею користувалася, складений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (представником ОСОБА_3 ) та ФОП Міщанин А.Е.

01.03.2021 року на адресу відповідача ФОП Міщанин А.Е. було направлено повідомлення про розірвання договору суборенди квартири, в якому ФОП Міщанин А.Е. повідомляє про розірвання договору суборенди № 03-4 від 05.11.2020 та просить договір вважати розірваним 13 лютого 2021 року. Крім того, у вказаному повідомлення орендар просить орендодавця відшкодувати збитки у сумі 100 178,50 грн.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що згідно з ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідним є передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії, тоді як акт здачі-приймання приміщення (квартири) між орендодавцем та орендарем за договором найму (оренди) № 03-3 не підписувався, тому приміщення фактично не було передано в оренду, отже орендар не набув прав орендаря, відтак договір найму (оренди) № 03-3 є неукладеним. Тобто відповідач, не набувши статусу наймача за договором найму (оренди) № 03-3, не мав необхідного обсягу повноважень для передання такого майна в суборенду, тому в силу положень ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України оскаржуваний договір суборенди № 03-4 від 05.11.2020 року є недійсним.

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Отже, відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 року у справі №904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18, у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 року у справі № 6-806цс16.

У спірному Договорі суборенди № 03-4 від 05.11.2020 визначено, що орендар підтверджує, що квартира, що орендується, перебуває у нього на законних підставах, що підтверджується договором оренди № 03-3 від 17.07.2020 року та має майнове право на передачу в суборенду цього приміщення, права третіх осіб на це приміщення відсутні.

Водночас, як правильно встановив суд першої інстанції, оскаржуваний Договір суборенди № 03-4 від 05.11.2020 року укладено на основі договору оренди № 03-3 від 17.07.2020 року, укладеним між ОСОБА_3, в імені та в інтересах якої діє її представник ОСОБА_4 (орендодавець) та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (орендар).

Так, за умовами договору оренди № 03-3 від 17.07.2020 орендодавець, на основі права власності передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) майно та майнові права на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 183,7 кв.м. Площа, що орендується 91,85 кв.м.

Відповідач зазначає, що мав право передавати у суборенду всю квартиру, так як йому належали «майнові права» на неї.

Колегія суддів зазначає, що майнові права щодо нерухомого майна можуть включати в себе право володіння, право користування та право розпорядження, і такі права набуваються на загальних підставах.

Тобто право на передачу в оренду другої половини квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідачем могло бути набуто тільки від особи яка могла розпоряджатись цим правом.

Крім того, відповідач вказує, що у зв`язку з тим, що на 1/2 частину квартири, що є об`єктом оренди/суборенди, право власності ні за ким не зареєстровано, то майнові права на вказану частину квартири тимчасово належать власнику іншої частини квартири, тобто ОСОБА_3 . Даний факт обґрунтований тим, що квартира № 10 не була розділена на дві частини в натурі, частка квартири право власності на яку ні за ким не зареєстровано не виділена, вхід до квартири один, а кімнати в ній знаходяться у відкритому доступі для ОСОБА_3 . При цьому, навіть при користуванні 1/2 частиною квартири комунальні послуги сплачуються за всю квартиру в цілому, як при особистому користуванні нею власником та і при здачі її в оренду. З огляду на те, що ОСОБА_3 має законне право на користування всією квартирою, то орендар при укладенні договору оренди має аналогічне право, оскільки йому надається право тимчасового користування 1/2 частиною квартири та майновими правами на іншу 1/2 частину квартири. На твердження відповідача, при укладенні оскаржуваного правочину ним надано позивачу всю наявну в нього та достовірну інформацію, що стосується спірної квартири.

Водночас колегія суддів наголошує, що право користування майном фізичною яка є співвласником майна не свідчить про наявність права розпорядження цим майном, а тому ОСОБА_3 не була наділена правом розпоряджатись усією квартирою, а з суті наявного у справі договору оренди № 03-3 від 17.07.2020 вбачається, що вона передавала в оренду тільки належну їй частку (половину) майна (квартиру), право на яку було нею належним чином оформлено, натомість відповідач діючи неправомірно передав в суборенду всю квартиру, що свідчить про порушення відповідачем положень ст. 203 Цивільного кодексу України у зв`язку з відсутністю у відповідача необхідного обсягу цивільної дієздатності, що в свою чергу, є підставою для визнання Договору суборенди недійсним.

При цьому, суд першої інстанції правомірно зазначив, що посилання відповідача на те, що договір оренди № 03-3 від 17.07.2020 є діючим та повинен виконуватись сторонами, є безпідставним, оскільки вказаний договір не є предметом розгляду у даній справі.

Таким чином, судом встановлено, що укладаючи спірний договір суборенди № 03-4 від 05.11.2020 відповідач не мав необхідного обсягу повноважень та прав для передання в суборенду позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 183,7 кв.м., оскільки за договором найму (оренди) № 03-3 від 17.07.2020 року відповідач прийняв в оренду майно та майнові права на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , площею 91,85 кв.м., що підтверджується встановленими вище обставинами та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на вказане, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору суборенди № 03-4 від 05.11.2020 є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни 182 056,00 грн.

Вимога про стягнення коштів у розмірі 182 056,00 грн обґрунтована положеннями статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

Правовими наслідками недійсності правочину є двостороння реституція обов`язок кожної із сторін повернути все одержане від другої сторони, що було передано на виконання недійсного правочину.

Тобто обов`язок повернути майно покладається на кожну сторону недійсного правочину. Одностороння реституція чинним законодавством не передбачена.

За висновками суду першої інстанції, позивач всупереч положенням статті 216 Цивільного кодексу України, фактично заявив позовні вимоги про застосування односторонньої реституції, оскільки орендоване за договором суборенди № 03-4 від 05.11.2020 майно за актом звільнення квартири особою, яка безпідставно нею користується від 12.02.2021 фактично було повернуто власникам цього майна, а не орендодавцю за договором суборенди, який суд визнає недійсним.

Водночас суд зазначив, що кошти у розмірі 182 056,00 грн були сплачені позивачем за час фактичного користування орендованим майном - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , тому кошти у заявленому розмірі не можуть вважатися набутими та збереженими відповідачем без достатньої правової підстави.

Однак колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції частково не погоджується з огляду на наступне.

Як правильно вказав суд першої інстанції, двостороння реституція передбачає поверненням кожною з сторін отримане за недійсним договором, однак в даному випадку правовідносини щодо користування між позивачем та відповідачем могли виникнути лише щодо Ѕ частини орендованої квартири, а тому відносини щодо другої половини квартири виникли між позивачем та власником другої частини.

Відповідач жодним документом не був наділений правом отримання коштів за користування другою половиною квартири і вказані гроші за неї отримані безпідставно, оскільки відповідач, як орендар, передаючи в суборенду і другу половину квартири не зменшив свого обсягу прав.

Крім того, с поміж сплачених позивачем коштів була сума 60 000,00 грн передбачена пунктом 4.2. Договору суборенди, як орендна плата за останній місяць, у який позивач не користувався орендованим майном.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що згідно наявних у справі доказів та з огляду на презумпцію правомірності правочинів, відповідач мав право передати у суборенду половину квартири, і в цій частині реституція не можлива, крім того, колегія суддів зазначає, що кошти сплачені позивачем за комунальні послуги спожиті позивачем не можуть бути повернуті, натомість кошти отримані відповідачем за другу половину квартири та кошти за останній місяць, які по суті є гарантійним платежем по недійсному договору, підлягають поверненню позивачу як набуті відповідачем безпідставно.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що відповідач виставляв позивачу розрахунки які сплачувались наступним чином:

Рахунок №80 від 22.10.2020 попередня орендна плата на суму 15000 сплачений 22.10.2020;

10.11.2020 квитанція 45 000,00 грн до прибуткового касового ордеру 21

09.11.2020 квитанція 45 000,00 грн до прибуткового касового ордеру 22

Оренда за січень відповідно до рахунку 45000,00 грн № 1 від 04.01.2021 сплачена 12.01.2021;

Компенсація за комунальні 12646,89 згідно рахунку № 2 від 19.01.2021 сплачена 26.01.2021 на суму 2 656,90 грн;

Орендна плата за лютий згідно рахунку № 7 від 01.02.2021 на суму 45 000,00 грн, сплачено 20 000,00 грн. 02.09.2021 та 25 000,00 грн 09.02.2021.

Таким чином, загальна сума сплачена позивачем за договором становить 197 656,90 грн.

З них безпідставно набутими є 60 000,00 грн орендної плати за останній місяць (які виконували функцію забезпечення за договором суборенди), та половина від сплаченої орендної плати 45 000,00 грн*3 місяці*50%, а тому відповідач зобов`язаний повернути суму 127 500,00 грн і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн щодо яких вирішено питання в рішенні суду та 20 000,00 грн щодо яких судом першої інстанції вирішено питання в додатковому рішенні, колегія суддідв зазначає наступне.

У позовній заяві ФОП Міщанин А.Е. було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого розмір витрат на правничу допомогу становить 25 000,00 грн.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Представництво інтересів позивача у даній справі здійснювали адвокат Почерняк І.С. на підставі ордеру серія КВ № 817450 від 12.05.2021 року та адвокат Богуш М.К. на підставі ордеру серія АА № 1103873 від 27.05.2021 року.

Позивачем було надано належні та допустимі докази як фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу так обґрунтовано їх розмір, однак у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд ухвалив стягнути з відповідача 50% від заявленої суми, і судом апеляційної інстанції незважаючи на те, що змінено рішення суду, висновки суду про розмір витрат які підлягають стягненню визнається обґрунтованим, оскільки позовні вимоги задоволено частково.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про порушення судом норм процесуального права при винесенні додаткового рішення з огляду на те, що суд на момент ухвалення рішення мав в розпорядженні докази на підтвердження частини витрат позивача на професійну правничу допомогу і не був обмежений у праві здійснити розподіл частини судових витрат.

Водночас, позивач не був позбавлений права в передбачений нормами Господарського процесуального кодексу України строк після прийняття рішення подати докази понесення інших витрат, долю яких було правомірно винесено судом при прийнятті додаткового рішення.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Враховуючи обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що позивач за довів, що відповідач не мав права передавати позивачу в суборенду всю квартиру, що призвело до виселення позивача законними власниками майна, а також що відповідач безпідставно отримував грошові кошти за оренду всієї квартири.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині визнання договору недійсним підлягають задоволенню, а вимоги в частині повернення грошових коштів підлягають частковому задоволенню.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлюється презумпція правомірності правочину, яка означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом як порушеного права, так і охоронюваного законом інтересу.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1 та 2 ст. 319 Цивільного кодексу України унормовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частина 2 статті 761 Цивільного кодексу України допускає випадки, коли наймодавцем може бути не власник майна, а інша особа. Така особа має бути уповноважена на укладення договорів найму. Відповідні повноваження не власнику можуть бути надані а) законом, б) самим власником.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери», що адвокатське об`єднання отримало в оренду Ѕ частину квартири та майнові права на Ѕ частину квартири, оскільки договір оренди укладений з відповідачем стосувався лише половини квартири, а власник вказаної половини квартири не мав права розпорядження іншою частиною квартири, що не спростовано відповідачем.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача, що позивач не довів, що його права порушені, оскільки в наслідок неправомірних дій відповідача, позивача було виселено законними власниками майна.

Не приймаються судом і доводи відповідача, що суд мав задовольнити клопотання відповідача та викликати позивача особисто для дачі пояснень, оскільки обставини справи встановлюються на підставі належних та допустимих доказів, а не на підставі пояснень.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що, зокрема, частина коштів в сумі 60 000,00 грн була сплачена фактично як гарантійний платіж, і відповідач не має жодного права на привласнення вказаних коштів, крім того, оскільки відповідач не мав права здавати в суборенду всю квартиру то він і не набув права на всі грошові кошти сплачені позивачем за користування нею на виконання договору.

З огляду на задоволення позову лише частково, суд відхиляє доводи сторін щодо неправомірного часткового стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції дослідив обставини справи, однак судом не було надано належної оцінки природі сплачених позивачем сум на виконання договору, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи та є підставою для зміни судового рішення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 підлягає зміні в частині стягнення суми безпідставно набутих коштів, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги, у зв`язку з частковим задоволенням позову та апеляційної скарги позивача, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України розподілити пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/7099/21 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21 залишити без задоволення.

3. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21 задовольнити частково.

4. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21 в частині відмови у стягненні з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни грошових коштів у сумі 182 056,00 грн.

5. Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» (ідентифікаційний код 42270428, адреса: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 30, офіс 15, 16) на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) грошові кошти в сумі 105 000,00 грн (сто пять тисяч грн 00 коп.)

6. В частині стягнення 54 556,00 грн у задоволенні позову відмовити.

7. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21 залишити без змін.

8. На підставі п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України визначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

9. Стягнути з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» (ідентифікаційний код 42270428, адреса: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 30, офіс 15, 16) на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 4 181,59 грн (чотири тисячі сто вісімдесят одна грн 59 коп.) та 2 867,38 грн (дві тисячі вісімсот шістдесят сім грн 38 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

10. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7099/21 в частині стягнення витрат на правничу допомогу адвоката та в частині стягнення судового збору з позивача на користь Державного бюджету України залишити без змін.

11. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

12. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 09.06.2022.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова