УХВАЛА

м. Київ

14.06.2022Справа №910/13519/18
За заявою Національного банку України, м. Київ

про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

у справі

За позовом Національного банку України, м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", м. Київ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерний банк "Банк регіонального розвитку", м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , м. Київ

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності,

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача (заявника): Ніколенко О.В. (представник за довіреністю №18-0011/87890 від 21.09.2021);

від відповідача-1: не з`явились;

від відповідача-2: не з`явились;

від третьої особи-1: не з`явились;

від третьої особи-2: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним Договір №010 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-576І від 04.05.2006, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (відповідач-2) та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно договору №010 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-576І від 04.05.2006, посилаючись на те, що вказаний правочин укладений з порушенням Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України №369 від 28.08.2001 та умов Договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 року позов задоволено поставністю та:

- визнано недійсним Договір від 30.09.2015 №010 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за Кредитним договором від 04.05.2006 року №27/10-576І;

- зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно Договору від 30.09.2015 №010 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за Кредитним договором від 04.05.2006 року № 27/10-576І;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" на користь Національного банку України суму судового збору в розмірі 3 524,00 грн.

25.10.2019 року Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

16.02.2022 року позивач звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту "Дельта М" наказ від 25.10.2019 року про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 року у справі №910/13519/18 про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно Договору від 30.09.2015 №010 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за Кредитним договором від 04.05.2006 року №27/10-576І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 розгляд заяви Національного банку України про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №910/13519/18 призначено на 01.03.2022.

У зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, судове засідання призначене на 01.03.2022 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 призначено судове засідання для розгляду заяви Національного банку України про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №910/13519/18 на 14.06.2022.

В судове засідання 14.06.2022 представники відповідачів та третіх осіб не з`явились, про час та місце повідомлялись належним чином та відповідно до положень ст. 328 ГПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши в судовому засіданні заяву Національного банку України про визнання

виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №910/13519/18 та заслухавши пояснення представника Національного банку України, яка просила задовольнити заяву, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а саме:

- якщо його (наказ) видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

В обґрунтування своєї заяви Національний банк України вказує, що за наказом, виданим на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі №910/13519/18 про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно Договору від 30.09.2015 №010 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за Кредитним договором від 04.05.2006 року №27/10-576І, стягувачем має бути Національний банк України, оскільки рішення суду ухвалено на його користь, а отже і наказ необхідно було видавати Національному банку України, однак вказаний наказ помилково видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М".

В рішенні Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі №910/13519/18 судом була встановлена незаконність договору №010 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-576І від 04.05.2006, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" в силу приписів ст. 216 Цивільного кодексу України, що свідчить про відсутність правових підстав володіння Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" переданими йому Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документами на підтвердження спірних майнових прав.

Так, наказом Господарського суду міста Києва №910/13509/18 від 24.09.2019 зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно акту приймання-передачі по договору №010 від 30.09.2015, а саме: оригінал кредитного договору №27/10-576І від 04.05.2006з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями; договори забезпечення, а також додаткові угоди до вказаних договорів; усі інші документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (управителем від банку на підставі договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.2013) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника; документи, що пов`язані із виконанням кредитного договору.

Як вбачається з наказу Господарського суду міста Києва №910/13509/18 від 25.10.2019 стягувачем за вказаним наказом є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М".

02.12.2009 постановою правління Національного банку України №713 "Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" прийнято рішення з 07.12.2009 відкликати банківську ліцензію у АБ "Банк регіонального розвитку" та ініційовано процедуру ліквідації банку.

20.11.2013 між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку", Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Національним банком України було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрований за №3960 (надалі - "Договір управління").

Частиною 5 ст. 1033 Цивільного кодексу України встановлено, що управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.

Відповідно до ч. 2 ст. 316 Цивільного кодексу України особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

З огляду на викладені положення вбачається, що з укладенням договору управління майном (майновими правами) та переданням такого майна управителю відповідна особа набуває статусу фактичного тимчасового власника такого майна, однак з обмеженими положеннями договору та закону повноваженнями щодо володіння та розпорядження ним для досягнення мети укладення відповідного правочину управління.

Отже, власником майна є Національний банк України, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (стягувач за наказом) є управителем такого майна та має діяти в інтересах власника.

Однак, як стверджує Національний банк України рішення суду залишається не виконаним в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно акту приймання-передачі по договору №010 від 30.09.2015, оскільки останнім не було пред`явлено наказ Господарського суду міста Києва №910/13509/18 від 25.10.2019 до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Положення ч.ч. 1, 2, 3 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, оскільки наказ Господарського суду міста Києва №910/13509/18 від 25.10.2019 стягувачем не пред`являється до виконання, то рішення суду в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, залишається без виконання, що безумовно становить порушення прав та інтересів Національного банку України, з метою захисту яких і було ініційовано спір у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1008 Цивільного кодексу України довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час, а пунктом 3 ч.1 ст. 1006 Цивільного кодексу України визначено його обов`язок негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Таким чином, враховуючи триваюче невиконання рішення суду, невжиття Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" заходів щодо забезпечення примусового виконання рішення суду, як стягувачем за наказом, а також з урахуванням того, що саме Національний банк України є власником майна, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" є лише управителем такого майна (який має діяти в інтересах власника), то цілком обґрунтованим є висновок про втрату інтересу у Банку на існування у повіреного подальшого права на отримання таких документів, а тому саме на користь Банку такі документи мають бути повернуті.

Суд приходить до висновку, що процесуальне право на пред`явлення наказу до виконання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" перейшло до Національного банку України, оскільки саме ця особа має безумовні права на одержання належних їй документів, і така особа, як довіритель в письмовій формі клопоче про припинення делегованих повіреному прав на одержання відповідного майна, а відтак існують підстави для висновку про припинення права Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" на пред`явлення наказу до виконання.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про припинення права Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" на пред`явлення наказу до виконання у зв`язку із переходом такого права до Національного банку України, то з метою належного виконання судового рішення потрібно видати такій особі новий наказ, адже неефективними будуть дії, спрямовані на повернення чи вилучення попереднього наказу суду.

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Національного банку України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 232-235, 328 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Національного банку України про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду міста Києва №910/13519/18 від 25.10.2019 про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно договору №010 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-5761 від 04.05.2006 таким, що не підлягає виконанню.

3. Видати Національному банку України наказ про примусове виконання рішення в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи із визначенням належного стягувача - Національного банку України.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 15.06.2022

Суддя C. МОРОЗОВ