ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20.06.2022м. Дніпро№ 904/1496/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Бажанова Ю.А., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (49044, м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, 7, ідентифікаційний код 42082379)

до Управління освіти, культури, молоді та спорту Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (53711, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Новолатівка, вул. Шкільна, 18, ідентифікаційний код 41062424)

про видача судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 125 129,60 грн., пені у розмірі 3750,46 грн., 3% річних у розмірі 586,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 3654,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 14.06.2022 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про видачу судового наказу про стягнення з Управління освіти, культури, молоді та спорту Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 125 129,60 грн., пені у розмірі 3750,46 грн., 3% річних у розмірі 586,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 3654,79 грн.

Розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" докази, господарський суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно зі статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" заявляє вимоги, в тому числі щодо стягнення суми пені.

Відповідно до пункту 3.1.8 Правил постачання електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Розділом 4 Правил постачання електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 передбачений, Порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної (енергії, відповідно до якого, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

З поданих матеріалів вбачається, що договір №200019/2021 від 04.01.2021 укладений за результатами аукціону у системі прозоро згідно комерційної пропозиції "Тендерна-Ф" (додаток 2 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №200019/2021 від 04.01.2021).

Пунктом 7.1 Комерційної пропозиції передбачено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією Комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення забов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Тобто, законодавством передбачено, що сплата неустойки (пені) повинна погоджуватися сторонами у договорі.

Між тим, умовами договору №200019/2021 від 04.01.2021, укладеного за результатами аукціону, сторонами не встановлений розмір та порядок нарахування пені.

Таким чином, частина вимог про стягнення пені є спірними, що унеможливлює задоволення заяви про видачу судового наказу. При цьому, господарський суд враховує неможливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу відповідно до статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (пункти 1, 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Відмова судом у видачі судового наказу не позбавляє позивача права звернутися до суду в позовному провадженні до відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Управління освіти, культури, молоді та спорту Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 125 129,60 грн., пені у розмірі 3 750,46 грн., 3% річних у розмірі 586,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 3 654,79 грн.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України

Суддя Ю.А. Бажанова