ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 Справа № 914/3352/21

м. Львів

За позовом: Львівського обласного центру зайнятості, м. Львів

до відповідача: Львівської обласної прокуратури, м. Львів

про стягнення 92892,32 грн

Суддя Щигельська О.І.

Секретар судового засідання: Зарицька О.Р.

Представники сторін

від позивача: Поврозник Л.О. представник,

від відповідача: Лука Г.О. представник.

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Львівський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської обласної прокуратури про стягнення коштів у розмірі 92892,32 грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 10.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.12.2021.

18.11.2021 в системі документообігу суду зареєстровано клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх.№4712/21) та відзив на позовну заяву (вх.№27537/21).

29.11.2021 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення (вх.№28573/21) та відповідь на відзив (вх.№28574/21).

02.12.2021 в системі документообігу суду за вх.№29049/21 зареєстровано заперечення відповідача.

В підготовчому засіданні 13.12.2021 оголошено перерву до 10.01.2022 року.

Ухвалою суду від 10.01.2022 у задоволені клопотання Львівської обласної прокуратури про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 10.01.2022 строки підготовчого провадження продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 07.02.2022.

В підготовчому засіданні 07.02.2022 оголошено перерву до 21.02.2022 року.

Ухвалою суду від 21.02.2022 закрито підготовче провадження у справі № 914/3352/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.03.2022.

17.03.2022 від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх.№6340/22).

Ухвалою суду від 21.03.2022 розгляд справи відкладено на 28.04.2022.

В судовому засіданні 28.04.2022 оголошено перерву до 16.05.2022 року.

13.05.2022 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№9937/22).

В судовому засіданні 16.05.2022 оголошено перерву до 30.05.2022.

27.05.2022 від позивача надійшло клопотання про долучення (вх.№11237/22) та додаткові пояснення (вх.№11238/22).

В судове засідання 30.05.2022 з'явилися представники сторін.

Представниця позивача, надала пояснення по суті спору, просила долучити до матеріалів справи листи долучені до клопотання (вх.№11237/22) позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представниця прокуратури щодо долучення заперечила, у задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю.

Розглянувши клопотання позивача про долучення до матеріалів справи вх.№11237/22 суд вважає за необхідне його задовольнити та долучає додані документи до матеріалів справи.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, 02.09.2020 Миколаївською РФ ЛОЦЗ зареєстрований як такий, що шукає роботу, ОСОБА_1 , який звільнений з роботи Львівською обласною прокуратурою відповідно до п. 9 ч. 1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 31.08.2020. На підставі поданих ОСОБА_1 заяв, ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», залежно від страхового стажу в розмірі 60% середньої заробітної плати (доходу). Допомога по безробіттю виплачувалась ОСОБА_1 з 02.09.2020 по 09.07.2021.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №380/8112/20 ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області з 01 вересня 2020 року.

На виконання рішення суду Львівською обласною прокуратурою 09.07.2021 видано наказ №1519-к про поновлення ОСОБА_1 на посаді з 01.09.2020.

За період перебування на обліку в Миколаївській РФ ЛОЦЗ з 02.09.2020 по 09.07.2021 ОСОБА_1 отримав 92892,32 грн допомоги по безробіттю.

У зв`язку з поновленням особи на роботі за рішенням суду позивач просить стягнути з відповідача 92892,32 грн виплаченої допомоги по безробіттю.

У відповіді на відзив позивач вказує, що виплачену допомогу по безробіттю ОСОБА_1 слід стягувати саме з роботодавця - Львівської обласної прокуратури, відповідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Нарахування допомоги по безробіттю ОСОБА_1 здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема з урахуванням індексації.

Також зазначено, що підставою для утримання Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття із роботодавця виплаченого безробітному забезпечення, у тому числі допомоги по безробіттю, є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Крім того право центру зайнятості звертатись із позовом до роботодавців прямо визначено законодавством і виникає з моменту поновлення безробітного на роботі, незалежно від того чи провів роботодавець оплату за вимушений прогул. Таким чином, позивач вважає безпідставним твердження відповідача про фактичну подвійну виплату ОСОБА_1 коштів.

Аргументи відповідача

У поданому відзиві прокуратура зазначає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Зокрема зазначено, що необґрунтованим є збільшення суми нарахувань за період з 01.02.2021 до 30.06.2021 до 9164, 99 - 9261,60 грн., оскільки чотирикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за цей період становить 9080 грн.

Також відповідач посилається на ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» якою передбачено, що на застрахованих осіб, зареєстрованих в установленому порядку як безробітних покладено обов`язок своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. А сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею свої обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Крім того Обласна прокуратура, не будучи обізнаною з фактом отримання ОСОБА_1 соціальних виплат згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на виконання рішення суду про поновлення на роботі виплатила йому середній заробіток за час вимушеного прогулу без врахування отриманої ним допомоги по безробіттю, тобто, роботодавцем сплачено кошти працівникові, які через незаконне звільнення не виплачувалися у вигляді заробітної плати щомісячно, у зв`язку з чим задоволення позовних вимог призведе до подвійної відповідальності відповідача, що є неприпустимим.

На переконання відповідача саме ОСОБА_1 є особою, яка отримала і соціальну допомогу по безробіттю від центру зайнятості і, одночасно, середній заробіток за час вимушеного прогулу від роботодавця, а тому саме він повинен повернути кошти в сумі 92892,32 грн.

У поданих запереченнях відповідач зазначає, що доводи позивача про збільшення допомоги по безробіттю з урахуванням індексації відповідно до чинного законодавства є необґрунтованими та безпідставними.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Наказом Прокуратури Львівської області №1433к від 20.08.2020 року звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування і територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 31 серпня 2020 року.

02.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївської районної філії Львівського обласного центру зайнятості з заявою про надання/поновлення статусу безробітного та заявою про призначення (поновлення) виплати по безробіттю.

На підставі поданих заяв, ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», залежно від страхового стажу в розмірі 60% середньої заробітної плати (доходу).

Не погоджуючись з звільненням посади ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року у справі №380/8112/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасовано рішення десятої кадрової комісії від 14.07. 2020 року №19 про неуспішне проходження атестації прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області. Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Львівської області від 20 серпня 2020 року №1433к Про звільнення з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 31 серпня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області або на рівнозначній посаді в Львівській обласній прокуратурі з 01 вересня 2020 року.

Вирішено стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.09.2020 по 12.02.2021 в сумі 263 471 грн. 24 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі №380/8112/20 апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Львівської обласної прокуратури задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року по справі №380/8112/20 в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Кадрової комісії № 10 Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області з 01 вересня 2020 року. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року по 12 лютого2021 року в сумі 130 934 гривні 51 копійок. У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року по справі №380/8112/20 залишено без змін.

На виконання Рішення та Постанови Наказом №1519к від 09.07.2021 року Наказ прокурора Львівської області від 20.08.2020 №1433к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статі 51 Закону України «Про прокуратуру» скасовано.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області з 1 вересня 2020 року.

У зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі (наказ Львівської обласної прокуратури від 09.07.2021 року №1519) та прийняттям рішення щодо припинення реєстрації безробітного, відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Наказом Миколаївської районної філії Львівського обласного центру зайнятості №02/ЗЛ -2021 від 09.07.2021 року наказано заступнику директора - начальнику відділу надання соціальних послуг в термін до 13.07.2021 року подати до Львівського ОЦЗ службову записку щодо здійснення розрахунку сум матеріального забезпечення на випадок безробіття отриманих гр. ОСОБА_1 з 02.09.2020 року по 09.07.2021 року. Провідному фахівцю з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг 09.07.2021 року прийняти відповідні управлінські рішення в ПК ОСОБА_1 щодо припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття з реєстрації як безробітного. Провідному юрисконсульту, вжити заходи передбачені чинним законодавством України щодо повернення Львівською обласною прокуратурою суми виплаченої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 .

Листом № 11-4072/21 від 19.07.2021 року Директору Миколаївської РФ ЛОЦЗ Львівським обласним центром зайнятості подано розрахунок допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , що підлягає поверненню згідно наказу Миколаївської районної філії Львівського ОЦЗ від 09.07.2021 року №02/32-2021. Згідно долученого Розрахунку сума до повернення складає 92892,32 грн.

20.07.2021 року позивач звертався до відповідача з Повідомленням про необхідність повернення коштів №05-393/21, яким повідомлено про необхідність повернути виплачену центром зайнятості та отриману за період перебування на обліку як безробітного ОСОБА_2 допомогу не безробіттю та вартість наданих соціальних послуг (з 02.09.2020 року по 09.07.2021 ) в розмірі 92892 грн.32 коп. Як вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем отримано таке Повідомлення 22.07.2021 року.

У відповідь на вказане повідомлення Листом №21-189вих-21 від 27.07.2021 року відповідачем повідомлено, що наказом керівника Львівської обласної прокуратури від 09.07.2021 №1519к, виданого на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021, ОСОБА_1 поновлено на посаді в органах прокуратури Львівської області. Однак, обласною прокуратурою 16.07.2021 подано касаційну скаргу до Верховного суду на рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі.Оскільки рішення суду на даний час оскаржується сторонами в касаційному порядку, то питання щодо відшкодування суми виплаченого матеріального забезпечення ОСОБА_1 доцільно вирішити після прийняття рішення Верховним судом.

29.07.2021 від Головного управління Державної казначейської служби до відповідача надійшов Запит №07.1-11-06/7233 яким повідомлено про те, що на виконанні ГУ Державної казначейської служби у Львівській області перебуває виконавчий лист Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 по справі №380/8112/20 про стягнення з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.09.2020 по 12.02.2021 в сумі 107278,27 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. Відтак Головне управління казначейства просило надати інформацію щодо кодів класифікації видатків бюджету та рахунків, з яких буде здійснюватись безспірне списання коштів, а також інформацію про суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору з відповідними реквізитами.

У відповідь на вказаний запит Листом №21-194вих-21 від 29.07.2021 прокуратурою надано запитувану інформацію.

Листом №07.1-11-06/7343 від 30.07.2021 року ГУ Державної казначейської служби у львівській області повідомлено прокуратуру, що 30.07.2021 за КПКВ 0901010 з реєстраційного рахунку UА0000774 Львівської обласної прокуратури забезпечено перерахування коштів меморіальними ордерами від 29.07.2021 №3-5 за КЕКВ 2111 в розмірі 107278,27 грн, в т.ч. 86359,01 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 , 1609,17 грн військового збору із середнього заробітку, 19310,09 грн податку на доходи фізичних осіб із середнього заробітку згідно з виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 по справі №380/8112/20.

19.05.2022 Листом №17-1310/22 позивач звертався до АТ КБ «Приват Банк» яким просив підтвердити зарахування коштів допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в загальному розмірі 92892,32 грн.

У відповідь на вказаний лист АТ КБ «Приват Банк» Листом №20.1.0.0.0/7-220519/8371 від 24.05.2022 повідомлено, що АТ КБ «Приват Банк» своєчасно та в повному обсязі, були зараховані грошові кошти на поточний рахунок ОСОБА_1 в сумах згідно листа.

Оскільки, відшкодування вказаних коштів відповідачем не здійснено, зазначене зумовило звернення Львівського обласного центру зайнятості до суду з позовом до Львівської обласної прокуратури про стягнення коштів у розмірі 92892,32 грн.

ОЦІНКА СУДУ

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страховим випадком є подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття (п.8 ст.1 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Судом встановлено, що відповідно до вимог законодавства ОСОБА_1 як безробітному, виплачено допомогу по безробіттю з 02.09.2020 року по 09.07.2021 в загальному розмірі 92892,32 грн.

Пунктом 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Як встановлено вище, Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 року у справі №380/8112/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасовано рішення десятої кадрової комісії від 14 липня 2020 року №19. Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Львівської області від 20 серпня 2020 року №1433к Про звільнення з посади прокурора з 31 серпня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора з 01 вересня 2020 року. Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.09.2020 по 12.02.2021 в сумі 263 471 грн. 24 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі №380/8112/20 апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Львівської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12лютого 2021 року по справі №380/8112/20 в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Кадрової комісії № 10 Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора з 01 вересня 2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року по 12 лютого 2021 року в сумі 130 934 гривні 51 копійок. У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12лютого 2021 року по справі №380/8112/20 залишено без змін.

На виконання Рішення та Постанови Наказом №1519к від 09.07.2021 року поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області з 1 вересня 2020 року.

Як встановлено п. 4 ст. 35 Закону, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та кореспондуючий йому обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Як роз`яснено п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті четвертої Цивільного кодексу України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Зобов`язання між сторонами у справі виникли безпосередньо із актів законодавства України.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Враховуючи те, що рішеннями судів визнано протиправним і скасовано рішення десятої кадрової комісії від 14 липня 2020 року №19 про неуспішне проходження атестації прокурором а також наказ прокурора Львівської області від 20 серпня 2020 року №1433к Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора з 31 серпня 2020 року, які стали підставою для втрати заробітної плати, що в подальшому призвело до призначення та виплати позивачем допомоги по безробіттю, суд прийшов до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Доводи відповідача щодо необґрунтованості збільшення суми нарахувань за період з 01.02.2021 до 30.06.2021, судом не беруться до уваги з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 у середньомісячну заробітну плату (дохід) для обчислення допомоги по безробіттю включаються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України.Допомога по безробіттю не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом.

Аналогічне положення також міститься в пункті 9 наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства №624 від 06.04.2020 «Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності» де зазначено, що допомога по безробіттю за календарний місяць не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом за відповідний рік, і не може бути меншою від мінімального розміру, установленого правлінням Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробітття.

Відповідно до положень ЗУ «Про державний бюджет України на 2020» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 по 30.06.2020 становив 2102 грн, з 01.07.2020 по 30.11.2020 - 2197 грн, з 01.12.2020 по 31.12.2020 - 2270 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 по 30.06.2021 - 2270 грн, з 01.07.2021 - 2379 грн.

Варто зазначити що нарахування та виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю здійснювалася з урахуванням індексації.

Відповідно до п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Зокрема, відповідно до положень ч. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру в тому числі допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Згідно з абзацом 1 частини 4 Порядку Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відтак суд приходить до висновку, що нарахування та виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю здійснювалася відповідно до вимог законодавства, а заперечення прокуратури в цій частині безпідставні.

Щодо посилань відповідача на передчасність заявлених позивачем вимог, то суд зазначає що такі необґрунтовані у зв`язку з наступним.

Як встановлено судом, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №380/8112/20 відкрито касаційне провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року в справі №380/8112/20.

Однак, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року в справі №380/8112/20 у відповідності до приписів ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України набрала законної сили з моменту її прийняття.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, постанова постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року в справі №380/8112/20, яка набрала законної сили не може бути поставлена під сумнів.

Більш того, у відповідності до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, зокрема, присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

Щодо доводів відповідача, відносно подвійного стягнення з відповідача, то суд зазначає, що згідно положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є сам факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Обставина виплати відповідачем ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не звільняє відповідача від встановленого Законом обов`язку компенсувати виплачену позивачем суму допомоги по безробіттю, оскільки у даному випадку діє норма ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка покладає такий обов`язок на відповідача.

Водночас, суд звертає увагу відповідача, що вказане не є покладенням на відповідача подвійної компенсації, а є встановлений законом обов`язок компенсації здійсненої безробітному виплати.

Крім того ч. 4 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого забезпечення безробітному та вартості наданих йому соціальних послуг, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у справах №914/1875/17 від 09.07.2018 та №914/2087/17 від 12.06.2018.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги Львівського обласного центру зайнятості до Львівської обласної прокуратури підлягають задоволенню повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір в розмірі 2270,00грн. покладається на відповідача в порядку п.2 ч.1 ст.129 ГПК України в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 86, 129, 231, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Львівської обласної прокуратури (79005, Львівська обл., місто Львів, проспект Шевченка, будинок 17/19; ідентифікаційний код 02910031) на користь Львівського обласного центру зайнятості (79039, Львівська обл., місто Львів, вулиця Бортнянського, будинок 11А; ідентифікаційний код 03491180) грошові кошти в сумі 92892,32 грн. та 2270,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано суддею 09.06.2022.

Суддя Щигельська О.І.