РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2022Справа № 910/18527/21

За позовом Фізичної особи-підприємця Мецканюк Світлани Євгеніївни (м. Чернівці)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімедзі" (м. Київ)

про стягнення 10.446,91 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Мецканюк Світлана Євгеніївна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімедзі" про стягнення 10.446,91 грн, з яких: 9.600,00 грн основного боргу, 115,99 грн 3% річних, 625,45 грн пені, 105,47 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору-заявки № 04/06/2 від 04.06.21. про надання транспортно-експедиційних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.21. відкрито провадження у справі №910/18527/21 та постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20.12.21. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявник проти позову заперечує та зазначає, що не мав господарських відносин з позивачем. Разом з відзивом подав клопотання про призначення судової експертизи. Також у відзиві міститься клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

31.12.21. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій викладені також заперечення на клопотання про призначення судової експертизи.

11.02.22. від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

14.02.22. від відповідача надійшли клопотання про відкладення судового засідання.

У судове засідання 15.02.22. представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.22. судове засідання відкладено на 10.03.22.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 10.03.22., не відбулось у зв`язку із веденням на території Київської області бойових дій та загрозою для життя і здоров`я громадян.

Ухвалою Господарського суду міста Києва призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 07.06.22.

Представники сторін у судове засідання 07.06.22. не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи позивач та відповідача повідомлені.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 07.06.22. суд розглянув клопотання відповідача про призначення судової експертизи та встановив наступне.

Частиною 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідачем не доведено наявності обставин, що мають значення для справи і для встановлення яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відтак суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи.

У судовому засіданні 07.06.22. суд в нарадчій кімнаті склав і підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Вказане кореспондується з приписами ст. 205 Цивільного кодексу України.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що між нею та відповідачем було укладено договір-заявку № 04.06/2 від 06.06.21. на перевезення вантажу - сировина на палетах, автомобільним транспортом перевізника - автомобілем Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , з м. Бориспіль до м. Чернівці; вартість перевезення - 9.600,00 грн, умови оплати - після тримання оригіналів ТТН протягом 5-7 банківських днів.

Позивач вказує, що ним надані відповідачу послуги, що підтверджується товарно-транспортною накладною № Р8 від 04.06.21.

Оскільки ТОВ "Хімедзі" не сплатило ФОП Мецканюк Світлані Євгеніївні вартість перевезення, вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує наявність господарських відносин з позивачем, замовлення послуг з перевезення вантажів та надання таких послуг позивачем.

У товарно-транспортній накладній № Р8 від 04.06.21. містяться наступні відомості про перевезення:

Автомобіль: Рено, НОМЕР_1 ;

Автомобільний перевізник: ТОВ "Алден Продукт";

Замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Розма";

Вантажовідправник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Телко Україна",

Вантажоодержувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Розма";

Пункт навантаження: ТОВ "Логістична компанія-УМС", Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21;

Пункт розвантаження: м. Чернівці, вул. Прутська, 29;

Вантаж: Поліпропілен кількістю 22.000,00 кг, вид пакування - мішок 25 кг.

Із вказаної товарно-транспортної накладної не вбачається ні здійснення даного перевезення позивачем, ні замовлення такого перевезення відповідачем.

Позивач зазначає, що товарно-транспортна накладна № Р8 від 04.06.21. була направлена менеджеру відповідача.

З накладної Нової пошти № 4832 вбачається направлення певних документів позивачем на адресу приватної особи ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів того, що зазначена особа є працівником відповідача, матеріали справи не містять.

Відтак суд встановив, що в матеріалах справи відсутній жодні докази, які б підтверджували надання позивачем відповідачу послуг з перевезення вантажів.

Надані позивачем роздруківки скріншотів із сайтів не мають відношення до предмету спору та не можуть підтвердити надання відповідачу послуг з перевезення вантажів, як і копія листа прокуратури від 14.07.21., адресованого Мецканюку М.М.

За викладеного, з урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими , недоведеними та не підтвердженими документально, а відтак суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13.06.22.

Суддя Т.М. Ващенко