ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1165/21

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна"

до Поліської митниці Держмитслужби

про стягнення збитків

За участю представників сторін:

від позивача: Колесников Д.В. (ордер серія КВ № 380279 від 01.12.2021 року);

від відповідача: Дем`янюк С.М. (довіреність № 7.13-1/10/8.19-10/28 від 11.02.2022 року).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі Відповідач) в якому просить стягнути збитки у розмірі 3 403 187,88 грн, завдані внаслідок протиправних дій Поліської Митниці Держмитслужби.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.12.2018 року на станції Аульс, Республіка Білорусь було відвантажено партію товару в кількості 768 мт (12 напіввагонів) та відправлено на адресу ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА". Після прибуття напіввагонів на станцію «Сарни» відповідний товар був заявлений 09.12.2018 р. до розмитнення уповноваженою особою декларанта. Уповноважена особа декларанта 09.12.2018 року належним чином заповнила і подала у передбачений законом спосіб митну декларацію ІМ 40 АА №UA204040/2018/012932 та додала відповідні документи. Разом із тим митне оформлення товару за цією декларацією не було проведено у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками. 09.12.2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом б/н від 09.12.2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Барчуком С.А. Оскільки при опрацюванні митної декларації спрацювали вказані профілі ризику, уповноважена особа декларанта Мірко Л.В. подала 11.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/012995. 11.12.2018 року ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА" отримало картку відмови в прийнятті тимчасової митної декларації №UA204040/2018/012995, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00808, згідно з якою Головний державний інспектор митного посту «Сарни» Парфенюк В.В. прийняв рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. 13.12.2018 р. ТОВ «САНАГРО Україна» направило скаргу начальнику Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Вавровському О. А. на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови UA204040/2018/00808. Згодом, на Акт взяття проб (зразків) товарів від 09.12.2018 р. за митною декларацією ІМ 40 АА № UA204040/2018/012932 Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України надано Висновок № 151 від 26.12.2018 р. 27.12.2018 р. Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Салаганом О.М. було сформовано картку відмови №UA204040/2018/00851 в прийнятті митної декларації ІМ 40 АА № UA204040/2018/012932, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 27.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №204040/2018/013577. 27.12.2018 року від начальника Рівненської митниці ДФС України Вавроського О. А. надійшла відповідь щодо розгляду скарги на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови UA204040/2018/00808, в якому останній зазначив, що так як 27.12.2018 року товар було розмитнено за митною декларацією №204040/2018/013577, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00808 від 11.12.2018 р. та митне оформлення вантажу за митною декларацією № UA204040/2018/012995 від 11.12.2018 р. є неможливим.

Позивач зазначає, що 05.12.2018 року на станції Аульс, Республіка Білорусь було відвантажено партію товару в кількості 1083,5 мт (17 напіввагонів) та відправлено на адресу ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА". Після прибуття напіввагонів на станцію «Сарни» відповідний товар був заявлений 08.12.2018 р. до розмитнення уповноваженою особою декларанта. Уповноважена особа декларанта 08.12.2018 року належним чином заповнила і подала у передбачений законом спосіб митну декларацію ІМ 40 АА № UA2040/2018/012911 та додала відповідні документи. Разом із тим митне оформлення товару за цією декларацією не було проведено у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатам застосування системи управління ризиками. 08.12.2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 08.12.2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Барчуком С.А. Оскільки при опрацюванні митної декларації спрацювали вказані профілі ризику, уповноважена особа декларанта подала 11.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/012996. 11.12.2018 року ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА" отримало картку відмови в прийнятті тимчасової митної декларації № UA204040/2018/012996, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00809, згідно з якою Головний державний інспектор митного посту «Сарни» Кукса В.В. прийняв рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. 13.12.2018 р. ТОВ «САНАГРО Україна» направило скаргу начальнику Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Вавровському О. А. на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00809. Згодом, на Акт взяття проб (зразків) товарів від 08.12.2018 р. за митною декларацією ІМ 40 АА № UA204040/2018/012911 Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України надано Висновок № 135 від 22.12.2018 р. 26.12.2018 р. Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Барчуком С.А. було сформовано картку відмови №UA204040/2018/00843 в прийнятті митної декларації ІМ 40 АА № UA204040/2018/012911, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 26.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №204040/2018/013536. 27.12.2018 року від начальника Рівненської митниці ДФС України Вавроського О. А. надійшла відповідь щодо розгляду скарги на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00809, в якому останній зазначив, що так як 26.12.2018 року товар було розмитнено за митною декларацією №204040/2018/013536, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00809 від 11.12.2018 р. та митне оформлення вантажу за митною декларацією № UA204040/2018/012996 від 11.12.2018р. є неможливим.

Разом з тим, позивач зазначає, що 10.12.2018 року на станції Аульс, Республіка Білорусь було відвантажено партію товару в кількості 1280,1 мт (20 напіввагонів) та відправлено на адресу ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА". Після прибуття напіввагонів на станцію «Сарни» відповідний товар був заявлений 14.12.2018 р. до розмитнення уповноваженою особою декларанта. Уповноважена особа декларанта 14.12.2018 року належним чином заповнила і подала у передбачений законом спосіб митну декларацію ІМ 40 АА №UA204040/2018/013131 та додала відповідні документи. Разом із тим митне оформлення товару за цією декларацією не було проведено у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатам застосування системи управління ризиками. 14.12.2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 14.12.2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Салаганом О.М. Оскільки при опрацюванні митної декларації спрацювали вказані профілі ризику, уповноважена особа декларанта подала 14.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/013174. 14.12.2018 року ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА" отримало картку відмови № UA204040/2018/00823 в прийнятті тимчасової митної декларації № UA204040/2018/013174, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, згідно з якою Головний державний інспектор митного посту «Сарни» Парфенюк В.В. прийняв рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. 20.12.2018 р. ТОВ «САНАГРО Україна» направило скаргу начальнику Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Вавровському О. А. на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00823. Згодом, на Акт взяття проб (зразків) товарів від 14.12.2018 р. за митною декларацією ІМ 40 АА № UA204040/2018/013131 Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України надано Висновок № 109 від 22.12.2018 р. 28.12.2018 р. Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Салаганом О.М. було сформовано картку відмови №UA204040/2018/00852 в прийнятті митної декларації ІМ 40 АА № UA204040/2018/013131, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №204040/2018/013637. 03.01.2019 року від виконуючого обов`язки начальника Рівненської митниці ДФС України Іванова І.І. надійшла відповідь щодо розгляду скарги на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00823, в якому останній зазначив, що так як 28.12.2018 року товар було розмитнено за митною декларацією №204040/2018/013637, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00823 від 14.12.2018 р. та митне оформлення вантажу за митною декларацією № UA204040/2018/013174 від 14.12.2018р. є неможливим.

Позивач вказує про те, що 11.12.2018 року на станції Аульс, Республіка Білорусь було відвантажено партію товару в кількості 1021,4 мт (16 напіввагонів) та відправлено на адресу ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА". Після прибуття напіввагонів на станцію «Сарни» відповідний товар був заявлений 15.12.2018 р. до розмитнення уповноваженою особою декларанта. Уповноважена особа декларанта 15.12.2018 року належним чином заповнила і подала у передбачений законом спосіб митну декларацію ІМ 40 АА №UA204040/2018/013178 та додала відповідні документи. Разом із тим митне оформлення товару за цією декларацією не було проведено у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатам застосування системи управління ризиками. 15.12.2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 15.12.2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Парфенюком В.В. Оскільки при опрацюванні митної декларації спрацювали вказані профілі ризику, уповноважена особа декларанта подала 16.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/013185. 17.12.2018 року ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА" отримало картку відмови № UA204040/2018/00824 в прийнятті тимчасової митної декларації № UA204040/2018/013185, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, згідно з якою заступник начальника митного посту «Сарни» Пригарський Р.П. прийняв рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. 20.12.2018 р. ТОВ «САНАГРО Україна» направило скаргу начальнику Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Вавровському О. А. на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00824. Згодом, на Акт взяття проб (зразків) товарів від 15.12.2018 р. за митною декларацією ІМ 40 АА № UA204040/2018/013178 Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України надано Висновок № 120 від 28.12.2018 р. 28.12.2018 р. Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Парфенюком В.В. було сформовано картку відмови №UA204040/2018/00857 в прийнятті митної декларації ІМ 40 АА № UA204040/2018/013178, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №204040/2018/013677. 03.01.2019 року від виконуючого обов`язки начальника Рівненської митниці ДФС України Іванова І.І. надійшла відповідь щодо розгляду скарги на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00824, в якому останній зазначив, що так як 28.12.2018 року товар було розмитнено за митною декларацією №204040/2018/013677, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00824 від 16.12.2018 р. та митне оформлення вантажу за митною декларацією № UA204040/2018/013185 від 14.12.2018р. є неможливим.

Водночас, позивач вказує про те, що 12.12.2018 року на станції Аульс, Республіка Білорусь було відвантажено партію товару в кількості 960,2 мт (15 напіввагонів) та відправлено на адресу ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА". Після прибуття напіввагонів на станцію «Сарни» відповідний товар був заявлений 16.12.2018 р. до розмитнення уповноваженою особою декларанта. Уповноважена особа декларанта 16.12.2018 року належним чином заповнила і подала у передбачений законом спосіб митну декларацію ІМ 40 АА №UA204040/2018/013187 та додала відповідні документи. Разом із тим митне оформлення товару за цією декларацією не було проведено у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику 203-1, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатам застосування системи управління ризиками. 16.12.2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 16.12.2018 року, складеним посадовою особою органу ДФС Пригарським Р.П. Оскільки при опрацюванні митної декларації спрацювали вказані профілі ризику, уповноважена особа декларанта подала 17.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/013196. 17.12.2018 року ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА" отримало картку відмови № UA204040/2018/00829 в прийнятті тимчасової митної декларації № UA204040/2018/013196, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, згідно з якою Головний державний інспектор митного посту «Сарни» Добринська К.Ю. прийняла рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. 20.12.2018 р. ТОВ «САНАГРО Україна» направило скаргу начальнику Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Вавровському О. А. на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00829. Згодом, на Акт взяття проб (зразків) товарів від 16.12.2018 р. за митною декларацією ІМ 40 АА № UA204040/2018/013187 Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України надано Висновок № 117 від 27.12.2018 р. 28.12.2018 р. заступником начальника митного посту «Сарни» Пригарським Р.П. було сформовано картку відмови №UA204040/2018/00860 в прийнятті митної декларації ІМ 40 АА № UA204040/2018/013187, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №204040/2018/013686. 03.01.2019 року від виконуючого обов`язки начальника Рівненської митниці ДФС України Іванова І.І. надійшла відповідь щодо розгляду скарги на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00829, в якому останній зазначив, що так як 28.12.2018 року товар було розмитнено за митною декларацією №204040/2018/013686, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00829 від 17.12.2018 р. та митне оформлення вантажу за митною декларацією ІМ40ТН UA204040/2018/013196 від 17.12.2018р. є неможливим.

Позивач вважає, що станом на час прийняття уповноваженими особами митного посту «Сарни» Рівненської митниці ДФС України рішення, оформленого картками мови № UA204040/2018/00808, № UA204040/2018/00809, № UA204040/2018/00823, № 204040/2018/00824 та № UA204040/2018/00829 не було жодних законодавчо встановлених перешкод для митного оформлення товарів (випуску) згідно з відповідними тимчасовими митними деклараціями. Вказівки в картках про підозри щодо наявності в товарі заборонених речовин - безпідставні. Тому, вважаючи картки відмови протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2019 року по справі № 640/5274/19 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Санагро Україна» задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UA204040/2018/00808, виданої 11 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00809, виданої 11 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Куксою В.В.; №UA204040/2018/00823, виданої 14 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00824, виданої 17 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Пригарським Р.П.; №UA204040/2018/00829, виданої 17 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Добринською К.Ю.; №UA204040/2018/00851, виданої 27 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Салаганом О.М.; №UA204040/2018/00843, виданої 26 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Барчуком С.А.; №UA204040/2018/00852, виданої 28 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Салаганом О.М.; №UA204040/2018/00857, виданої 28 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00860, виданої 28 грудня 2018 року заступником начальника митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Пригарським Р.П. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санагро Україна» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 210 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської міської митниці Державної фіскальної служби. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 р. апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби залишено без задоволення, а судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2019 року - без змін.

Крім того, позивач зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2020 року по справі, було замінено боржника Рівненську митницю ДФС правонаступником - Поліською митницею Держмитслужби.

За твердженням позивача, протиправна поведінка відповідача за затримку товару завдала ТОВ «САНАГРО Україна» збитки у розмірі 3 403 187,87 грн, що включає в себе: користування вагонами інших держав на МЗК в розмірі 591 585,47 грн; зберігання у вагонах при перевезенні експорт в розмірі 43 423,65 грн; двократний розмір за зберігання у вагонах при перевезенні експорт в розмірі 1 501 865,60; охорону вантажу, у разі його затримки незалежних від залізниці в розмірі 1 266 313,16 грн.

18.01.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позову ТОВ «Санагро Україна» до Рівненської митниці ДФС у справі про відшкодування збитків у розмірі 3 403 187,88 грн. повністю. При цьому відповідач посилається на те, що позовна заява не містить жодних доказів понесення позивачем збитків. Відповідач зазначає, що позовна заява не містить розрахунку та обґрунтованості понесених витрат, їх приналежність до операцій пов`язаних з митним оформленням товарів, а також платіжних документів, що свідчать про реальність сплати коштів на користь третіх осіб. Матеріали справи не містять претензій чи рекламацій АТ «Укрзалізниця» до ТОВ «САНАГРО Україна», а надані позивачем документи носять загальний характер та свідчать про тривалі договірні відносини між сторонами та не співвідносяться з товарами, що були предметом судового розгляду. Відповідач вважає, що заявлений позивачем розмір понесених збитків документально не підтверджений та не піддається (обчисленню) перевірці. На думку відповідача, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Відповідач вказує, що жоден з вказаних документів позивачем не надано, а отже в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують понесення позивачем фінансових витрат на оплату послуг, і як наслідок збитків. Крім того, відповідач зазначає про те, що між Поліською митницею Держмитслужби та ТОВ «Агророзквіт» відсутні будь-які договірні чи господарські правовідносини, у позовній заяві відсутнє посилання на норму ГПК яка дає підстави для звернення позивача до господарського суду до Поліської митниці Держмитслужби.

26.01.2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій просить суд приєднати до матеріалів справи копії платіжних доручень з рахунку ТОВ «САНАГРО Україна» №558 від 04.12.2018 року, №560 від 06.12.2018 року, №566 від 07.12.2018 року, №571 від 11.12.2018 року та №605 від 26.12.2018 року; приєднати до матеріалів справи копії відомостей Львівського виробничого структурного підрозділу філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» -ПАТ«УКРАЗІЗНИЦЯ» №27120293 від 28.12.2018 року, №26120291 від 28.12.2018 року, №22120289 від 26.12.2018 року, №24120290 від 26.12.2018 року, №28120296 від 31.12.2018 року, №28120299 від 31.12.2018 року, №28120301 від 31.12.2018 року та накопичувальні картки №27122177 від 27.12.2018 року, №29122187 від 29.12.2018 року і №03010013 від 03.01.2019 року; приєднати до матеріалів справи копії актів загальної форми Львівського виробничого структурного підрозділу філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ №4369 від 25.12.2018 року, №4384 від 27.12.2018 року, №4178 від 29.12.2018 року, №4343 від 24.12.2018 року, №4231 від 14.12.2018 року, №4397 від 28.12.2018 року, №4401 від 28.12.2018 року, №4255 від 14.12.2018 року, №4402 від 28.12.2018 року, №4368 від 15.12.2018 року; позовну заяву задовольнити та стягнути з Державного бюджету Україн користь ТОВ «САНАГРО Україна» збитки у розмірі 3403187,88 грн, завдані внаслідок протиправних дій Поліської Митниці Держмитслужби.

У вказаній відповіді на відзив позивач вказує про те, що до позовної заяви позивачем було надано розрахунок примусових витрат за простій вагонів ТОВ «САНАГРО Україна», переліки Філії «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця». Також, для підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і наслідками було надано документи: супровідні документи за митними деклараціями, копії актів про взяття проб (зразків) товарів, копії карток відмови, копії висновків Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України. У вищезазначених документах вказано номери вагонів відповідно до кожної партії поставки (яких було 5) і ці ж номери вагонів зазначені в документах, які були подані уповноваженою особою декларанта позивача при заявлені товару до розмитнення. Позивач зазначає, що на підтвердження збитків понесених внаслідок протиправних дій відповідача, позивач надає копії накопичувальних карток Львівського виробничого структурного підрозділу філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» № 27122177 від 27.12.2018 року, № 29122187 від 29.12.2018 року і № 03010013 від 03.01.2019 року. Позивач стверджує, що весь час затримки, а саме з 09.12.2018 року по 28.12.2018 року відповідно, товар ТОВ «САНАГРО Україна» знаходився на залізниці через протиправні дії працівників Поліської митниці Держмитслужби, що встановлено і підтверджено рішенням Окружного адміністративного суду від 12.07.2019 року по справі №640/5274/19 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 року по справі. Крім того, позивач зазначає про те, що п. 4.1 Договору №07695/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 08.02.2018 року, укладеного між ПАТ «Укрзалізниця» та ТОВ «САНАГРО Україна» зазначено, що розрахунки за цим договором здійснюються через філію «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця». Також, в п. 4.2. цього Договору зазначено, що оплата послуг здійснюється на умовах попередньої оплати. Тобто, оплата наданих послуг здійснювалась шляхом перерахування грошових коштів (депозиту) на рахунок філії «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця», після чого із цією суми проводились відповідні списання по факту надання послуг. Позивач вважає, що всі інші документи необхідні для розгляду цієї відповіді наявні в матеріалах справи. Позивач у відповіді посилається на те, що відповідач ставить під сумнів юрисдикцію суду, проте позивач звертає його увагу на ч. 5 ст. 21 КАС України, де зазначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно - правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Також, позивач звертає увагу відповідача, що позивачем за цією справою є ТОВ «САНАГРО Україна», а не ТОВ «АГРОРОЗКВІТ».

10.02.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про доручення документів до матеріалів справи відповідно до якого просить суд долучити до матеріалів справи копії залізничних накладних та детальний розрахунок збитків понесених позивачем у зв`язку із простоєм вагонів.

16.02.2022 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Санагро Україна» до Рівненської митниці ДФС у справі про відшкодування збитків у розмірі 3 403 187,88 грн. повністю. При цьому вказує про те, що надані суду електронні копії накладних засвідчують факт відправлення товарів ТОВ «САНАГРО Україна» своїм внутрішнім покупцям (споживачам) на території України та не засвідчують наявність жодних правовідносин між Рівненською митницею ДФС та ТОВ «САНАГРО Україна». За твердженням відповідача, факт відправки товарів кінцевому покупцю (перепродажу товару) жодним чином не підтверджує факт простою вагонів позивача. На думку відповідача, детальний розрахунок збитків понесених позивачем не містить жодного розрахунку збитків, а лише констатує факт перебування вагонів на станції «САРНИ» від до 12 діб. При цьому жодного розрахунку за простій вагонів з наданням підтверджуючих документів не надано, а лише констатовано загальні суми плати за користування вагонами без будь-якого обґрунтування, чому ці суми потрібно вважати збитками підприємства.

Відповідач вважає, що будь-які документально підтверджені дані щодо вартості простою за добу позивачем не надано. Відповідно для сум понесених збитків позивачем здійснено посилання на накопичувальні картки №№ 27122177, 29122187, 03010013 загальна суму витрат за якими становить 2 811 600 грн., що не співвідноситься з сумою позову 3 404 187 грн.

Відповідач стверджує, що позовна заява не містить жодних доказів понесення позивачем збитків. Єдиним документом на якому ґрунтуються позовні вимоги є лист без номера та дати за підписом директора ТОВ «САНАГРО Україна» Тіхомірова Д.М. під назвою «Розрахунок примусових витрат за простій з/д вагонів в період 08-28 грудня 2018, пов`язаного з затримкою митного оформлення товару». Разом з тим, позовна заява не містить розрахунку та обґрунтованості понесених витрат, їх приналежність до операцій пов`язаних з митним оформленням товарів, а також платіжних документів, що свідчать про реальність сплати коштів на користь третіх осіб. Матеріали справи не містять претензій чи рекламацій АТ «Укрзалізниця» до ТОВ «САНАГРО Україна», а надані позивачем документи носять загальний характер та свідчать про тривалі договірні відносини між сторонами та не співвідносяться з товарами, що були предметом судового розгляду. Заявлений позивачем розмір понесених збитків документально не підтверджений та не піддається (обчисленню) перевірці. Долучені повивачем до відповіді на відзив платіжні доручення за період з 04.12.2018 по 26.12.2018 є передплатою за послуги з перевезення вантажів за договором від 08.02.2018 на суму 5 200 000 грн. і відносяться до здійснення господарської діяльності сторін договору, а не відшкодування збитків.

18.05.2022 року до суду від представника позивача надійшло доповнення позивача до детального розрахунку збитків в якому зазначено, що нараховані платежі за простій вагонів, були нараховані як додаткові. Вони не були б нараховані, якщо вагони не були б затримані. Більш того, відповідно до Статуту залізниць України, вантаж який прибув на станцію зберігається безкоштовно протягом доби. Також, в судовому засіданні відповідач заперечував проти початку розрахунку періоду простою вагонів з моменту подачі постійних митних декларацій, а не тимчасових, обумовлюючи це спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1, у зв`язку із чим строк розмитнення товару було перевищено. Проте, позивач зауважує, що рішенням Окружного адміністративного суду від 12.07.2019 року №640/5274/19 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 року по справі всі картки відмови на постійні і тимчасові митні декларації визнано протиправними і скасовано, а отже розмитнення товару повинно було відбутись в найкоротший можливий строк, а саме з моменту першого подання постійних митних декларацій, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, що передбачено ч. 1 ст. 255 Митного Кодексу України.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.12.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" до Поліської митниці Держмитслужби про стягнення збитків, залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" 5-денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області подати суду докази відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу - Поліській митниці Держмитслужби (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 104, ).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 січня 2022 р.

Судове засідання 26.01.2022 року не відбулось з причин тимчасової втрати працездатності судді Романюка Р.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.01.2022 року призначено підготовче засідання на 10 лютого 2022 р.

В судовому засіданні 10.02.2022 року оголошувалася перерва до 17 лютого 2022 р.

В судовому засіданні 17.02.2022 року оголошувалася перерва до 1 березня 2022 р.

01.03.2022 року, у зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану судом постановлено розгляд справи відкласти, про дату, час і місце наступного судового засідання учасників справи повідомити ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.05.2022 року підготовче засідання призначено на "18" травня 2022 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 918/1165/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на "01" червня 2022 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.06.2022 року клопотання Поліської митниці Держмитслужби про відкладення розгляду справи задоволено, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено розгляд справи на "15" червня 2022 р.

Представник позивача в судовому засіданні 15.06.2022 року підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві з урахуванням відповіді на відзив та доповнень.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.06.2022 року заперечив проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивач вказує, що згідно із зовнішньоекономічним Договором купівлі-продажу № 23/11/18 від 23.11.2018 року ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА" є імпортером мінеральних добрив, країна походження - Республіка Білорусь, виробник - ТОВ «Белагроферт» (м. Гродно, Республіка Білоорусь).

05.12.2018 року на адресу позивача з Республіки Білорусь надійшов вантаж. 08.12.2018 р. з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ 40 АА № UA204040/2018/012911 та додано відповідні документи. Митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

08 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 08 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Барчуком С.А. У цьому Акті зазначено таку мету відбору зразків - встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Уповноваженою особою декларанта подано 11.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/012996.

Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00809 від 11.12.2018 р. Таке рішення обґрунтовано тим, що «…у митного органу наявна інформація, що товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України , тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень…».

13.12.2018 року позивач направив скаргу начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А., на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00809 з вимогою її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією № UA204040/2018/012996. Разом з скаргою було направлено Клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права ТОВ "САНАГРО Україна" і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст. 36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ «САНАГРО Україна» штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами. При цьому із протягом часу збитки від протиправних дій посадової особи митного посту «Сарни» збільшуються в арифметичній прогресії.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України № 135 від 22 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. У цьому висновку товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,25%.

Виходячи із цього висновку відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00843 від 26 грудня 2018 р. з причин, «Відповідно до отриманого висновку ДПМЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 22.12.2018 року № 135 відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 22.12.2018 № 135.

26.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією № UA 204040/2018/013536.

27.12.2018 року від начальника Рівненської митниці ДФС України Вавроського О.А. надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що 26.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації № UA204040/2018/013536, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00809 від 11.12.2018 року та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН UA204040/2018/012996 від 11.12.2018 року є неможливим.

06.12.2018 року на адресу позивача з Республіки Білорусь надійшов вантаж. 09.12.2018 р. з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ 40 АА № UA204040/2018/012932 та додано відповідні документи. Митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

09 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 09 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Барчуком С.А. У цьому Акті зазначено таку мету відбору зразків - встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Уповноваженою особою декларанта подано 11.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/012995.

Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00808 від 11.12.2018 р. Таке рішення обґрунтовано тим, що «…у митного органу наявна інформація, що товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України , тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень…».

13.12.2018 року позивач направив скаргу начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А., на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00808 з вимогою її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією № UA204040/2018/012995. Разом з скаргою було направлено Клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права ТОВ "САНАГРО Україна" і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст. 36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ «САНАГРО Україна» штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами. При цьому із протягом часу збитки від протиправних дій посадової особи митного посту «Сарни» збільшуються в арифметичній прогресії.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України № 151 від 26 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. У цьому висновку товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,67%.

Виходячи із цього висновку відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00851 від 27 грудня 2018 р. з причин, «Відповідно до отриманого висновку ДПМЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 26.12.2018 року № 151 відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 26.12.2018 № 151.

27.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією № UA 204040/2018/013577.

27.12.2018 року від начальника Рівненської митниці ДФС України Вавроського О.А. надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що 27.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації № UA204040/2018/013577, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00808 від 11.12.2018 року та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН UA204040/2018/012995 від 11.12.2018 року є неможливим.

10.12.2018 року на адресу позивача з Республіки Білорусь надійшов вантаж. 14.12.2018 р. з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ 40 АА № UA204040/2018/013131 та додано відповідні документи. Митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

14 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 14 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Салаганом О.М. У цьому Акті зазначено таку мету відбору зразків ідентифікація товарів з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, наявність у складі товарів отруйних речовин.

Уповноваженою особою декларанта подано 14.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/013174.

Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00823 від 14.12.2018 р. Таке рішення обґрунтовано тим, що «…у митного органу наявна інформація, що товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України , тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень…».

20.12.2018 року позивач направив скаргу начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А., на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00823 з вимогою її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією № UA204040/2018/013174. Разом з скаргою було направлено Клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права ТОВ "САНАГРО Україна" і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст. 36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ «САНАГРО Україна» штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами. При цьому із протягом часу збитки від протиправних дій посадової особи митного посту «Сарни» збільшуються в арифметичній прогресії.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України № 109 від 28 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. У цьому висновку товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,10%.

Виходячи із цього висновку відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00852 від 28 грудня 2018 р. з причин, «Відповідно до отриманого висновку ДПМЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 28.12.2018 року № 109 відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 256 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 28.12.2018 № 109.

28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією № UA 204040/2018/013637.

03.01.2019 року від в.о. начальника Рівненської митниці ДФС України І.Іванова надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що 28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації № UA204040/2018/013637, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00823 від 14.12.2018 року та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН UA204040/2018/013174 від 14.12.2018 року є неможливим.

11.12.2018 року на адресу позивача з Республіки Білорусь надійшов вантаж. 15.12.2018 р. з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ 40 АА № UA204040/2018/013178 та додано відповідні документи. Митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

15 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 15 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту «Сарни» Парфенюк В.В. У цьому Акті зазначено таку мету відбору зразків встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Уповноваженою особою декларанта подано 16.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/013185.

Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00824 від 17.12.2018 р. Таке рішення обґрунтовано тим, що «…у митного органу наявна інформація, що товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України , тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень…».

20.12.2018 року позивач направив скаргу начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А., на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00824 з вимогою її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією № UA204040/2018/013185. Разом з скаргою було направлено Клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права ТОВ "САНАГРО Україна" і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст. 36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ «САНАГРО Україна» штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами. При цьому із протягом часу збитки від протиправних дій посадової особи митного посту «Сарни» збільшуються в арифметичній прогресії.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України № 120 від 28 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. У цьому висновку товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,30%.

Виходячи із цього висновку відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00857 від 28 грудня 2018 р. з причин, «Відповідно до отриманого висновку ДПМЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 28.12.2018 року № 122 відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 28.12.2018 № 122.

Слід зазначити, що до митної декларації ІМ 40 АА № UA204040/2018/013178 Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС сформовано висновок № 120 від 28.12.2018 року, а Головний державний інспектор митного посту «Сарни» Парфенюк В.В у картці відмови № 204040/2018/00857 від 28.12.2018 р. керується висновком № 122, який не має відношення до зазначеної митної декларації та до позивача.

28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією № UA 204040/2018/013677.

03.01.2019 року від в.о. начальника Рівненської митниці ДФС України І.Іванова надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що 28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації № UA204040/2018/013677, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00824 від 16.12.2018 року та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН UA204040/2018/013185 від 16.12.2018 року є неможливим.

12.12.2018 року на адресу позивача з Республіки Білорусь надійшов вантаж. 16.12.2018 р. з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ 40 АА № UA204040/2018/013187 та додано відповідні документи. Митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 203-1, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

16 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 16 грудня 2018 року, складеним заступником начальника митного посту «Сарни» Пригарським Р.П. У цьому Акті зазначено таку мету відбору зразків встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Уповноваженою особою декларанта подано 16.12.2018 року тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/013196.

Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00829 від 17.12.2018 р. Таке рішення обґрунтовано тим, що «…у митного органу наявна інформація, що товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України, тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований» не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень…».

20.12.2018 року позивач направив скаргу начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А., на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA204040/2018/00829 з вимогою її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією № UA204040/2018/013196. Разом з скаргою було направлено Клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права ТОВ "САНАГРО Україна" і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст. 36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ «САНАГРО Україна» штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами. При цьому із протягом часу збитки від протиправних дій посадової особи митного посту «Сарни» збільшуються в арифметичній прогресії.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України № 117 від 27 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД. У цьому висновку товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,12%.

Виходячи із цього висновку відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00860 від 28 грудня 2018 р. з причин, «Відповідно до отриманого висновку ДПМЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 28.12.2018 року № 122 відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 27.12.2018 № 117.

Слід зазначити, що до митної декларації ІМ 40 АА № UA204040/2018/013187 Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС сформовано висновок № 117 від 27 грудня 2018 року, а заступник начальника митного посту «Сарни» Пригарський Р.П. у картці відмови № UA204040/2018/00860 керується висновком № 122, який не має відношення до зазначеної митної декларації та до позивача.

28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією № UA 204040/2018/013686.

03.01.2019 року від в.о. начальника Рівненської митниці ДФС України І.Іванова надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що 28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації № UA204040/2018/013686, то скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00829 від 17.12.2018 року та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН UA204040/2018/013196 від 17.12.2018 року є неможливим.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA204040/2018/00808 від 11.12.2018 року, №UA204040/2018/00809 від 11.12.2018 року, №UA204040/2018/00823 від 14.12.2018 року, №UA204040/2018/00824 від 17.12.2018 року, №UA204040/2018/00829 від 17.12.2018 року, №UA204040/2018/00851 від 27.12.2018 року, №UA204040/2018/00843 від 26.12.2018 року, №UA204040/2018/00852 від 28.12.2018 року, №UA204040/2018/00857 від 28.12.2018 року, №UA204040/2018/00860 від 28.12.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2019 року по справі № 640/5274/19 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Санагро Україна» задоволено повністю. Визнано протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UA204040/2018/00808, виданої 11 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00809, виданої 11 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Куксою В.В.; №UA204040/2018/00823, виданої 14 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00824, виданої 17 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Пригарським Р.П.; №UA204040/2018/00829, виданої 17 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Добринською К.Ю.; №UA204040/2018/00851, виданої 27 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Салаганом О.М.; №UA204040/2018/00843, виданої 26 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Барчуком С.А.; №UA204040/2018/00852, виданої 28 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Салаганом О.М.; №UA204040/2018/00857, виданої 28 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00860, виданої 28 грудня 2018 року заступником начальника митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Пригарським Р.П. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санагро Україна» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19210 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської міської митниці Державної фіскальної служби.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 р. апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби залишено без задоволення, а судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2019 року - без змін.

Крім того, позивач зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2020 року по справі, було замінено боржника Рівненську митницю ДФС правонаступником - Поліською митницею Держмитслужби.

Згідно поданого позивачем суду Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань здійсненого на запит від 13.12.2021 р. за кодом 4, Рівненська митниця ДФС (39420640) припинено, правонаступником є Поліська митниця Держмитслужби (43350097).

08 лютого 2018 року між ПАТ "Українська залізниця" (Перевізник) та ТОВ "СанАгро Україна" (Замовник) було укладено договір №07695/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, предметом цього Договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

У п. 1.2. Договору сторони передбачили, що перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі -УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно. Послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів - послуги, що надаються перевізником замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого сторонами у Додатку № 1 до Договору.

Надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п. 1.3. Договору).

Згідно п. 2.1.6. - п. 2.1.8. Договору передбачено обов`язки замовника, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього Договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника. Відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника. Здійснювати оформлення платіжних доручень і в реквізиті «Призначення платежу» вказувати наступне: «Оплата за перевезення вантажів та надані послуги згідно з Договором № (номер Договору), (дата укладання Договору), № особового рахунку (код платника, наданий Замовнику відповідно до пункту 2.3.3. цього Договору), у т.ч. суму ПДВ».

Відповідно до п. 4.1. та п. 4.2. Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» (далі - філія «ЄРЦ»). Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в пункті 14.2 Розділу 14 Договору.

За змістом п. 4.3. п. 4.5. Договору, одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника. Датою надходження платежів вважається дата зарахування сум обслуговуючим банком на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника. По мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати: вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній; додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг); додаткових послуг за вільними тарифами; плати за користування вагонами за межами України, наведеної у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень; штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору (п. 12.1. Договору).

На підтвердження завданих збитків позивачем подано суду: розрахунок примусових витрат за простій вагонів ТОВ «САНАГРО УКРАЇНА», переліками Філії «Єдиного розрахункового гру залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця»: №20181224 від 24.12.2018 року, №20181225 від 25.12.2018 року, №20181227 від 27.12.2018 року, №20181229 від 29.12.2018 року, №20181230 від 30.12.2018 року та №20190104 від 04.01.2019 року.

Також, позивачем подано суду наступні документи:

- супровідні документи за митною декларацією №UA2040/2018/012932 та тимчасовою митною декларацією № UA204040/2018/012995: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 06.12.2018 р.; копія товарної накладної №0559888 від 06.12.2018 р.; копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160733 від 06.12.2018 р.; копія рахунку-фактури №191; копія акту завантаження від 06.12.2018 р.;

- супровідні документи за митною декларацією № UA2040/2018/012911 та тимчасовою митною декларацією № UA204040/2018/012996: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 05.12.2018 р.; копія товарної накладної №0559886 від 05.12.2018 р.; копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160713 від 05.12.2018 р.; копія рахунку-фактури №190; копія акту завантаження від 05.12.2018 р.;

- супровідні документи за митною декларацією № UA2040/2018/013131 та тимчасовою митною декларацією № UA204040/2018/013174: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 10.12.2018 р.; копія товарної накладної №0061441 від 10.12.2018 р.; копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160767 від 10.12.2018 р.; копія рахунку-фактури №194; копія акту завантаження від 10.12.2018 р.;

- супровідні документи за митною декларацією №UA2040/2018/013178 та тимчасовою митною декларацією № UA204040/2018/013185: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 11.12.2018 р.; копія товарної накладної №0061510 від 11.12.2018 р.; копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160782 від 11.12.2018 р.; копія рахунку-фактури №195; копія акту завантаження від 11.12.2018 р.;

- супровідні документи за митною декларацією № UA2040/2018/013187 та тимчасовою митною декларацією № UA204040/2018/013196: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 12.12.2018 р.; копія товарної накладної №0061512 від 12.12.2018 р.; копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160796 від 12.12.2018 р.; копія рахунку-фактури №196; копія акту завантаження від 12.12.2018 р;

- копії відомостей Львівського виробничого структурного підрозділу філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «УКРАЗАЛІЗНИЦЯ»: № 27120293 від 28.12.2018 року, № 26120291 від 28.12.2018 року, № 22120289 від 26.12.2018 року, № 24120290 від 26.12.2018 року, № 28120296 від 31.12.2018 року, № 28120299 від 31.12.2018 року, № 28120301 від 31.12.2018 року та накопичувальні картки № 27122177 від 27.12.2018 року, № 29122187 від 29.12.2018 року і № 03010013 від 03.01.2019 року.

Також, на підтвердження збитків понесених внаслідок протиправних дій відповідача, позивачем подано суду копії накопичувальних карток Львівського виробничого структурного підрозділу філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «УКРАЗАЛІЗНИЦЯ»: № 27122177 від 27.12.2018 року, № 29122187 від 29.12.2018 року і № 03010013 від 03.01.2019 року.

Крім того, позивачем подано суду копії платіжних доручень з рахунку ТОВ «САНАГРО Україна», що підтверджують внесення депозиту на рахунок філії «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця»,а саме, платіжні доручення: № 558 від 04.12.2018 року на суму 150 000,00 грн; № 560 від 06.12.2018 року на суму 220 000,00 грн; № 566 від 07.12.2018 року на суму 650 000,00 грн; № 571 від 11.12.2018 року на суму 500 000,00 грн; № 605 від 26.12.2018 року на суму 3 500 000,00 грн. У всіх платіжних дорученнях вказано призначення платежу: «Передплата за послуги перевезення вантажів за Договором № 07695/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018року».

Позивачем додано копії актів загальної форми Львівського виробничого структурного підрозділу філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «УКРАЗАЛІЗНИЦЯ» №4369 від 25.12.2018 року, №4384 від 27.12.2018 року, №4178 від 29.12.2018 року, №4343 від 24.12.2018 року, №4231 від 14.12.2018 року, №4397 від 28.12.2018 року, №4401 від 28.12.2018 року, №4255 від 14.12.2018 року, №4402 від 28.12.2018 року, №4368 від 15.12.2018 року. В цих документах зазначено номери вагонів, номери накладних, вказано час початку затримки вагонів, а також зазначено, що вагони простоюють на коліях станції в очікуванні розмитнення.

Позивачем подано суду копії залізничних накладних: № 36523801 від 27.12.2018 року, № 36523850 від 27.12.2018 року, № 36523876 від 27.12.2018 року, № 36523819 від 27.12.2018 року, № 36516292 від 26.12.2018 року, № 36516284 від 26.12.2018 року, № 36516359 від 26.12.2018 року, № 36516375 від 26.12.2018 року, № 36516318 від 26.12.2018 року, № 36547354 від 28.12.2018 року, № 36547438 від 28.12.2018 року, № 36547370 від 28.12.2018 року, № 36547362 від 28.12.2018 року, № 36547461 від 28.12.2018 року, № 36547453 від 28.12.2018 року, № 36547446 від 28.12.2018 року, № 36548923 від 28.12.2018 року, № 36548949 від 28.12.2018 року, № 36548907 від 28.12.2018 року, № 36548915 від 28.12.2018 року, № 36548899 від 28.12.2018 року, № 36548998 від 28.12.2018 року, № 36549038 від 28.12.2018 року, № 36549020 від 28.12.2018 року та № 36549046 від 28.12.2018 року.

Судом встановлено, що протиправна поведінка відповідача за затримку товару завдала ТОВ "САНАГРО Україна" збитки у розмірі 3 403 187,88 грн, що включає в себе:

- користування вагонами інших держав на МЗК в розмірі 591 585,47 грн;

- зберігання у вагонах при перевезенні експорт в розмірі 43 423,65 грн;

- двократний розмір за зберігання у вагонах при перевезенні експорт в розмірі 1 501 865,60 грн;

- охорону вантажу, у разі його затримки незалежних від залізниці в розмірі 1 266 313,16 грн.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/5274/19 від 12.07.2019 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 р., має преюдиційне значення, а встановлені ним обставини повторного доказування не потребують.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу (ст. 256 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати митному органу тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

За змістом п. 29 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (в редакції від 04.10.2017 р.), декларування партії товарів, ввезених на митну територію України, або партії товарів, що вивозяться за межі митної території України, може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи у разі, коли декларант не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, зокрема коли: точні відомості про код товару згідно з УКТЗЕД можуть бути встановлені після проведення їх дослідження; у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару згідно з УКТЗЕД виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, розв`язання яких вимагає додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо; відомості про кількісні характеристики товарів можуть бути встановлені після навантаження товарів на транспортний засіб або вивантаження товару з транспортного засобу; ціна товарів визначається за формулою.

Відповідно до п. 21 ст. 356 Митного кодексу України (в редакції від 08.11.2018 року) за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму, товари, проби (зразки) яких взяті для проведення дослідження (аналізу, експертизи), випускаються органом доходів і зборів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізів, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до ст. 62 Статуту порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

21.11.2000 наказом Міністерства транспорту України № 644 було затверджено Правила розрахунків за перевезення вантажів (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.1.-1.3. Правил платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть уноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір.

Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Згідно із п. п. 2.1.-2.6. Правил розрахункові підрозділи залізниць (далі - розрахункові підрозділи) здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг.

Для зарахування платежів та обліку виручки залізниць від перевезень вантажів в установах банку, які обслуговують розрахункові підрозділи, відкриваються поточні рахунки зі спеціальним режимом використання (далі - розподільчі рахунки).

Розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку (додаток 2), у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевізних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подавання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника.

Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Отже, враховуючи вказане, вартість наданих залізницею додаткових послуг включається в накопичувальну картку замовника (в цьому випадку позивача) та в подальшому нараховується податок на додану вартість і позивач сплачує такі послуги шляхом внесення коштів на особовий рахунок філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця", після чого із цією суми проводиться відповідні списання.

В силу приписів статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч.1 та п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 30 Митного кодексу України, посадові особи та інші працівники митних органів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону. Шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Таким чином спеціальною нормою (статтею 30 Митного кодексу України) також передбачено відшкодування збитків, заподіяних органами митної служби громадянам чи юридичним особам під час виконання ними своїх повноважень

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1173 ЦК України необхідно довести такі факти:

- неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

- наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1173 Цивільного кодексу України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Разом з тим, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказане положення Основного Закону України реалізується нормами статті 1173 Цивільного кодексу України, якими закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність.

Таким чином, зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб`єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо.

Суб`єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі №920/715/17, постанові Верховного Суду від 19.03.2021 р. № 911/2371/19.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.05.2001 року у справі № 1-22/2001 зазначив, що Конституція України закріпила принцип відповідальності держави перед людиною за свою діяльність, який проявляється передусім у конституційному визначенні обов`язків держави.

При цьому вибір того чи іншого варіанту дій та понесених під час їх здійснення витрат, не можуть спростувати факт, що такі витрати стали наслідком саме неправомірної видачі митницею картки відмови в митному оформленні товару, та які (додаткові витрати) позивач не поніс би, у випадку прийняття митним органом декларації, яка була оформлена позивачем у відповідності до вимог законодавства.

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

ЄСПЛ також вказує, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Згідно з практикою ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. BULGARIA»), заява № 1365/07; пункт 170 рішення у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («CANTONI v. FRANCE»), заява № 17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№ 20372/11).

З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

При цьому, необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, стаття 238 ГПК України не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16.

Відповідно до ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

При цьому, суд звертає увагу сторін, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, враховуючи, що неправомірність рішень Рівненської митниці ДФС (правонаступником якої є Поліська митниця Держмитслужби) у формі карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначеня підтверджена відповідними судовими рішенням, а понесені позивачем витрати у зв`язку із прийняттям неправомірного рішення відповідачем є документально обґрунтованими та не спростовані останнім, то за таких обставин суд дійшов висновку про доведенність позивачем наявності необхідних умов, визначених ст. 1173 ЦК України, для притягнення відповідача до цивільної відповідальності у вигляді стягнення шкоди (збитків).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову та стягнення з Поліської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" 3 403 187,88 грн. завданої шкоди (збитків).

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 51 047,82 грн покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 104, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 44-Б, ) збитки у розмірі 3 403 187,88 грн (три мільйони чотириста три тисячі сто вісімдесят сім гривень 88 коп) та 51 047,82 грн (п`ятдесят одну тисячу сорок сім гривень 82 коп) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 44-Б, ).

Відповідач (боржник): Поліська митниця Держмитслужби (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 104, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20 червня 2022 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк