ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.06.2022м. СумиСправа № 920/1033/21

Господарський суд Сумської області, у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/1033/21

за позовом: Керівника Шосткинської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі:

1) Північно-східного офісу Держаудитслужби (61022, місто Харків, майдан Свободи, будинок 5, Держпром, 4 під`їзд,10 поверх),

2) Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації (40016, місто Суми, вулиця Прокоф`єва, будинок 38),

3) Комунального закладу Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою (41400, Сумська обл., місто Глухів, вулиця Жужоми, будинок 8),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сумигаз збут (40000, місто Суми, вулиця Олексія Береста, будинок 21),

про стягнення 260220 грн 75 коп,

представники сторін:

прокурор: Луцик О.О.

позивача: не з`явився;

відповідача: Коробейник А.В.

ВСТАНОВИВ:

Керівник прокуратури в інтересах держави в особі позивачів звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сумигаз збут на користь Комунального закладу Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою безпідставно отримані кошти в сумі 219 279 грн 37 коп., у зв`язку з нікчемністю додаткових угод № 1-7, 11 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41FB407-356-20 від 24.02.2020 щодо підвищення ціни на природний газ.

Ухвалою від 23.09.2021 Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А. відкрив провадження у справі № 920/1033/21.

16.11.2021 Шосткинська окружна прокуратура Сумської області подала до суду заяву про зміну позовних вимог (збільшення), в якій просить суд стягнути з ТОВ «Сумига збут» на користь третього позивача безпідставно отримані кошти в сумі 260220,75 грн.

Ухвалою від 06.12.2021 суд постановив заявити та задовольнити самовідвід судді Жерьобкіної Є.А. у справі № 920/1033/21; матеріали справи № 920/1033/21 передати на повторний автоматизований розподіл справи у порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021 головуючим суддею визначено Яковенка В.В.

Ухвалою від 13.12.2021 суд постановив прийняти справу до розгляду; призначити підготовче засідання на 13.01.2022.

05.01.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними, зазначивши про те, що фактичний обсяг споживання газу Комунальним закладом Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою, що визначений у відповідності з встановленими вимогами до комерційного обліку природного газу, є остаточним, вірним та єдиноможливим, що само по собі виключає застосування правових наслідків, що передбачені ст. 670 ЦК України Правові наслідки порушення умови договору щодо кількості товару. Договір № 41FВ407-356-20 від 24.02.2020 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів виконаний належним чином, в межах цінової пропозиції без перевищення загальної суми, визначеної у договорі.

12.01.2022 до суду від Шосткинської окружної прокуратури Сумської області надійшла відповідь на відзив, в якій просить суд задовольнити позовну заяву про стягнення безпідставно сплачених бюджетних коштів на суму 260220,75 грн, зазначивши про те, що нікчемність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються основним договором, відповідно до договору ТОВ Сумига збут повинно було поставити Комунальному закладу Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою 145000 куб.м газу за ціною 5070 грн, однак відповідач поставив відповідно до договору лише 100546,48 куб. м газу. Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 260220,75 грн за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Ухвалою від 13.01.2022 суд постановив заяву Шосткинської окружної прокуратури Сумської області про зміну позовних вимог (збільшення) прийняти до розгляду та відкласти підготовче засідання на 27.01.2022.

24.01.2022 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити, зазначивши про те, що викладені у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, на яку посилається прокурор, висновки стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у цій справі; договір у 2020 році постачальником та споживачем виконаний належним чином, в межах цінової пропозиції без перевищення загальної суми, визначеної у договорі (735150,00 грн), що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких порушень вимог Закону України Про публічні закупівлі; фактичний обсяг споживання газу Комунальним закладом Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з військово-фізичною підготовкою, що визначений у відповідності з встановленими вимогами до комерційного обліку природного газу, є остаточним, вірним та єдино можливим, що само по собі виключає застосування правових наслідків, що передбачені ст. 670 ЦК України Правові наслідки порушення умови договору щодо кількості товару. Отже, представник відповідача вважає, що прокурор не мав права та не міг посилатись на ч. 1 ст. 670 ЦК України, як на правову підставу позову, що вимагає п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України. Крім того, заявлена до стягнення сума коштів у розмірі 260220,75 грн є безпідставною ще й з огляду на те, що прокурор виходив з ціни вказаної у договорі та не врахував ціни вказані у додаткових угодах якими змінювалась ціна у зв`язку із зміною тарифу на послуги з транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки, згідно із постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013, можливість укладення яких чітко передбачена п. 7 ч. 4 ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі.

27.01.2022 прокурор подав до суду письмові пояснення, в яких просить суд задовольнити позовну заяву, зазначивши про те, що відповідно до додаткової угоди № 1 від 17.03.2020 безпідставно збільшена ціна одного метру кубічного природного газу, чим порушено ч. 4 ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі, відповідач у гарантійному листі щодо структури ціни тендерної пропозиції учасника посилався на постанову НКРЕКП Про встановлення тарифів для ТОВ Оператор ГТС України на послуги транспортування природного газу для точок входу і виходу на регуляторний період 2020-2024 роки № 3013 від 24.12.2019 та гарантував надання послуг за встановленими тарифами.

Ухвалою від 27.01.2022 суд відклав підготовче засідання на 15.02.2022.

04.02.2022 представник відповідача подав до суду письмові пояснення, в яких просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначивши про те, що твердження прокурора не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки кошти за спожитий у січні 2021 року природний газ були перераховані Комунальним закладом Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з військово-фізичною підготовкою на виконання рішення та постанови суду суду у справі № 920/365/21.

Ухвалою суду від 15.02.2022 закрито підготовче провадження у справі № 920/1033/21 та призначено її до судового розгляду по суті на 24.02.2022, 11:20.

24.02.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, зміною територіальної підсудності судових справ господарського суду Сумської області в умовах воєнного стану відповідно до розпорядження Верховного Суду від 22.03.2022 № 12/0/9-22 та відновленням із 25.04.2022 територіальної підсудності судових справ відповідно до розпорядження Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22.

Ухвалою від 26.04.2022 суд призначив справу до судового розгляду по суті на 10.05.2022.

У судовому засіданні 10.05.2022 оголошено перерву до 24.05.2022.

24.05.2022 у судовому засіданні протокольною ухвалою оголошено перерву до 09.06.2022.

Згідно зі статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створено належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників, оцінивши та дослідивши докази в справі, суд встановив наступне.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право також звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частин 4, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

На підставі ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У даному випадку порушенням інтересів держави є те, що під час проведення закупівлі порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що є нераціональним та неефективним витрачанням коштів бюджету.

Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Отже правильне, в порядку, визначеному законодавством, використання бюджетних коштів беззаперечно становить державний інтерес.

Суперечності, які виникають у бюджетних правовідносинах, зачіпають як інтереси держави, так і суспільні інтереси, тож порушення інтересів держави у цій сфері є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.

Прокурор звернувся до господарського суду в інтересах Північно-східного офісу Держаудитслужби, Відділу освіти Охтирської міської ради та Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 Охтирської міської ради Сумської області з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю серед іншого є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів і майна у бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

За змістом пунктів 1, 7, 8, 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів тощо.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, Державна аудиторська служба є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пп. 3,9 п.4 вказаного Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у різі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Державна аудиторська служба України, як орган, який здійснює фінансовий контроль, при моніторингу публічних закупівель має право при виявленні випадків недотримання законодавства про державні закупівлі та не виконанні підконтрольною установою вимог до усунення відповідних порушень, звернутися до суду в інтересах держави.

Постановою Кабінету Міністрів України № 266 від 06.04.2016 року «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України. Відповідно до п.1 вказаної постанови міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права.

Відповідно до наказу Держаудитслужби України № 23 від 02.06.2016 затверджено Положення про Північно-східний офіс Держаудитслужби, згідно якого Північно-східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління у Луганський, Сумській, Харківській та Полтавській областях.

Водночас, Північно-східним офісом Держаудитслужби до цього часу не вжито заходів щодо стягнення безпідставно сплачених бюджетних коштів, не зважаючи на очевидний характер порушень, що свідчить про їх бездіяльність, тобто нездійснення захисту інтересів держави та територіальної громади органами, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження.

На запит прокуратури щодо вжитих органом контролю заходів до усунення порушень Закону України «Про публічні закупівлі», Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області повідомило, що Управління не здійснювало контрольні заходи на предмет дотримання вимог законодавства у сфері публічних закупівель та по закупівлі природного газу.

Таким чином, згідно наданої відповіді Держаудитслужби, орган контролю навіть після отримання інформації від прокурора про можливі порушення законодавства про публічні закупівлі, не планував проводити перевірку і не збирався звертатись до суду обґрунтовуючи це відсутністю повноважень.

При цьому, Верховний Суд вважає Держаудитслужбу належним позивачем у справах зазначеної категорії, про що наголошено у постановах в справах № 924/1237/17, № 826/9672/17, № 924/1256/17, № 906/296/18, № 912/895/18, № 925/682/18, № 909/545/18, №924/1256/17, 927/491/19, тощо.

Відповідно до Статуту Комунального закладу Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою, затвердженого наказом Управління майном Сумської обласної ради № 282 від 26.07.2018, він є юридичною особою з дня його державної реєстрації, має самостійний баланс, поточні та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням та інші необхідні реквізити.

Пунктом 1.4. Статуту передбачено, що ліцей-інтернат є бюджетною неприбутковою організацією.

Відповідно до п. 2.6. Статуту ліцей-інтернат має право у порядку, встановленому законодавством, укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді.

Згідно з п. 7.2. Статуту майно ліцею-інтернату є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області та закріплюється за ним на праві оепративного управління з укладенням відповідного договору, в якому визначаються права та обов`язки сторін щодо господарського викороистання майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, у порядку, визначеному законодавством України та Сумською обласною радою.

Пунктом 8.1. Статуту передбачено, що ліцей-інтернат є бюджетною неприбутковою організацією та фінансується за рахунок коштів обласного бюджету.

Ліцей-інтернат використовує отримані доходи (прибутки) виключно для фінансування видатків на своє утримання, реалізації його мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених цим Статутом, згідно з кошторисом (п. 8.7. Статуту).

Ліцей-інтернат є стороною спірних правочинів, юридичною особою, яка може від свого імені придбати майнові права та нести обов`язки, яка є розпорядником бюджетних коштів, яка здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів згідно з законодавством України.

Відповідно до ст. 118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

Статтею 119 Конституції України передбачено, що місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують: 1) виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; 2) законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян; 3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; 4) підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів; 5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: 1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; 2) соціально-економічного розвитку відповідних територій; 3) бюджету, фінансів та обліку; 4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики; 5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв`язку; 6) науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей; 7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля; 8) зовнішньоекономічної діяльності; 9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки; 10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати. Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і Законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за збереженням і раціональним використанням державного майна, а також станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконанням державних контрактів і зобов`язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі.

Для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами (п. 5 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації).

Таким чином, місцеві державні адміністрації також можуть здійснювати контроль щодо законності закупівель за бюджетні кошти, в тому числі на потреби освіти, і звертатися до суду.

Місцева державна адміністрація, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» здійснює фінансування підприємств, установ та організацій освіти, культури, науки, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту, соціального захисту населення, переданих у встановленому законом порядку в управління місцевій державній адміністрації вищими органами державної та виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад, а також заходів, пов`язаних із розвитком житлово-комунального господарства, благоустроєм та шляховим будівництвом, охороною довкілля та громадської безпеки і порядку, інших заходів, передбачених законодавством; у спільних інтересах територіальних громад об`єднує на договірній основі бюджетні кошти з коштами підприємств, установ, організацій та населення для будівництва, розширення, реконструкції, ремонту та утримання виробничих підприємств, транспорту, мереж тепло-, водо-, газо-, енергозабезпечення, шляхів, зв`язку, служб з обслуговування населення, закладів охорони здоров`я, торгівлі, освіти, культури, соціального забезпечення житлово-комунальних об`єктів, в тому числі їх придбання для задоволення потреб населення та фінансує здійснення цих заходів.

Місцева державна адміністрація може здійснювати функції засновника щодо наукових установ, закладів освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, що належать до сфери її управління, їх матеріально-фінансове забезпечення (ст. 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Як встановлено п. 10 Положення про Департамент освіти і науки Сумської обласної державної адімністрації, затвердженого розпорядженням голови Сумської ОДА № 475-ОД від 21.09.2020, Департамент є юридичною особою публічного права, зареєстровано у встановленому порядку, має самостійний баланс, розрахункові рахунки, круглу печатку із зображенням Державного Герба України, печатки, штампи, відповідні бланки зі своїм найменуванням, рахунки спеціальних коштів та інші рахунки, передбачені законодавством України, може бути позивачем та відповідачем у судах.

Згідно з пп. 83 п. 3 Департамент, відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

Відповідно до п. 5 ст. 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Отже, Департамент освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації має право звертатися до суду за захистом порушених прав та/або охоронюваних законом інтересів, пов`язаних, зокрема, з неправомірним використанням бюджетних коштів.

Висновку про наявність повноважень у органу місцевого самоврядування для звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору у сфері публічних закупівель дійшов Верховний Суд у справі № 905/1250/18 (постанова від 27.03.2019).

Отже, Департамент освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації є головним розпорядником коштів, КЗ СОР Глухівський ліцей-інтернат є розпорядником коштів та з його рахунків перераховано кошти на оплату газу за відповідним договором, а тому безпідставно та незаконно витрачені бюджетні кошти, підлягають поверненню на користь саме КЗ СОР Глухівський ліцей-інтернат. Вказане підтверджується кошторисом КЗ СОР Глухівський ліцей-інтернат на 2020 рік, затвердженому директором Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.

Разом з тим, ні КЗ СОР Глухівський ліцей-інтернат, ні Департамент освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, будучи повідомлені Шосткинською окружною прокуратурою відповідно про наявні порушення, не вжили заходів до усунення порушень Закону України «Про публічні закупівлі» у судовому порядку.

Така пасивна позиція зазначених вище уповноважених органів та закладу освіти не відповідає вимогам законодавства та свідчать про невиконання ними своїх повноважень із захисту інтересів держави.

Враховуючи наведені вище обставини, має місце винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами та закладом освіти функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Північно-Східного офісу Держаудитслужби, Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації та КЗ СОР Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес.

З огляду на викладене, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного розпорядження бюджетними коштами з метою захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 виклала правову позицію щодо обґрунтування прокурором підстав для представництва інтересів держави в суді, зокрема, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Таким чином, з наданих прокурором доказів вбачається, що прокурором направлені відповідні листи-повідомлення. З отриманих відповідей не простежується намір вжиття заходів щодо захисту інтересів держави в судовому порядку.

На підставі викладеного, з урахуванням змісту позовної заяви, предмета спору, характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з позовом, у зв`язку із доведеною бездіяльністю вказаних компетентних органів та закладу освіти, а також необхідністю невідкладного захисту інтересів держави в даному випадку.

Шосткинською окружною прокуратурою під час виконання покладеної на органи прокуратури конституційної функції представництва інтересів держави в суді у ході вивчення стану законності у сфері публічних закупівель товарів, робіт та послуг виявлено факт порушення інтересів держави внаслідок незаконного підвищення ціни товару, визначеної в договорі про закупівлю.

Комунальним закладом Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою з використанням вебпорталу Уповноваженого органу з питань закупівель, який був визначений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 18.03.2016 № 473 (інформаційно-телекомунікаційна система «Prozorro» за адресою в мережі Інтернет: www.prozorro.gov.ua) проведено відкриті торги з закупівлі природного газу в обсязі 145000 м3 з терміном постачання до 31.12.2020 з очікуваною вартістю 1160000,00 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на вебсайті «Prozorro» 15.01.2020 за номером UA-2020-01-15-000188-c, газове паливо. Єдиним критерієм вибору переможця є ціна.

За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» з ціновою пропозицією 735150,00 грн, з яким 24.02.2020 укладено договір № 41FB407-356-20 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2020 році «Газове паливо за кодом CPV за ДК 021:2015-09123000-7 (Природний газ) в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

За п. 1.2. договору річний плановий обсяг постачання газу до 145000 м3 .

Планові обсяги постачання газу по місяцях: лютий 36000м3 , березень 25000 м3 , квітень 15000 м3 , жовтень 14000 м3 , листопад 25000 м3 , грудень 30000 м3 .

Згідно з п. 3.2. договору ціна газу становить 5070,00 грн (з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ) за 1000 м3 . Зазначена ціна відповідає ціновій пропозиції переможця відкритих торгів. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 3.3. договору).

У відповідності до п. 3.7. договору загальна сума договору становить 735150,00 грн.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.02.2020 до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків за наданий товар до їх повного здійснення.

У подальшому між ТОВ «Сумигаззбут» та КЗ СОР Глухівський ліцей-інтернат укладено низку додаткових угод, якими суттєво збільшено первісну ціну товару в договорі, що була визначена за результатами відкритих торгів.

Зокрема, за договором від 24.02.2020 первісна ціна закупівлі товару склала 5070 грн (з ПДВ) за 1 тис.м3 природного газу.

Додатковою угодою № 1 від 17.03.2020 до договору ціну за природний газ за 1 тис.м3 збільшено до 5084.9012 грн (з ПДВ) з одночасним зменшенням загального обсягу поставки природного газу до 144630,00 м3.

Додатковою угодою № 2 від 30.03.2020 до договору ціну за природний газ за 1 тис.м3 збільшено до 5593.3913 грн (з ПДВ) (тобто на 10,32% більше від ціни, установленої в основному договорі) з одночасним зменшенням загального обсягу поставки природного газу до 133145,00 м3.

Додатковою угодою № 3 від 15.04.2020 до договору ціну за природний газ за 1 тис.м3 збільшено до 6152.7304 грн (з ПДВ) (тобто на 21,36% більше від ціни, установленої в основному договорі) з одночасним зменшенням загального обсягу поставки природного газу до 129373,00 м3.

Додатковою угодою № 4 від 28.10.2020 до договору ціну за природний газ за 1 тис.м3 збільшено до 6768 грн (з ПДВ) (тобто на 33,49% більше від ціни, установленої в основному договорі) з одночасним зменшенням загального обсягу поставки природного газу до 116462,00 м3.

Додатковою угодою № 5 від 30.10.2020 до договору ціну за природний газ за 1 тис.м3 збільшено до 7444.80 грн (з ПДВ) (тобто на 46,84% більше від ціни, установленої в основному договорі) з одночасним зменшенням загального обсягу поставки природного газу до 108926,00 м3.

Додатковою угодою № 6 від 17.11.2020 до договору визначено ціну природного газу за 1 тис.м3 у розмірі 8189.28 грн (з ПДВ) (тобто на 61,52% більше від ціни, установленої в основному договорі) з одночасним зменшенням загального обсягу поставки природного газу до 102982,00 м3.

Додатковою угодою № 7 від 30.11.2020 до договору визначено ціну природного газу за 1 тис.м3 у розмірі 8849.8912 грн (з ПДВ) (тобто на 74,55% більше від ціни, установленої в основному договорі) з одночасним зменшенням загального обсягу поставки природного газу до 98222,00 м3.

Додатковою угодою № 9 від 24.12.2020 було досягнуто угоди продовжити строк дії договору на час, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі.

Додатковою угодою № 11 від 28.01.2020 до договору визначено ціну природного газу за 1 тис.м3 у розмірі 9734.70 грн (з ПДВ) (тобто на 92% більше від ціни, установленої в основному договорі).

Позов обґрунтовано тим, що внаслідок укладення додаткових угод, збільшилась ціна та зменшився обсяг поставки природного газу для позивача за договором на постачання природного газу від 24.02.2020 № 4IFB407-356-20. Прокурор вважає, що спірні додаткові угоди були укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни природного газу, чим порушено норми Закону України «Про публічні закупівлі» та положення договору. Оскільки відповідач поставив відповідно договору менший обсяг газу, отримана відповідачем оплата за товар, який не був ним поставлений підлягає стягненню з останнього на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України «Про публічні закупівлі».

Метою Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що договір про закупівлю це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент укладення, дії та виконання договору, далі Закон) договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

На підставі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

За ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю є нікчемним, у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

у відповідності до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг).

Отже, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, за п. 2 ч. 4 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про публічні закупівлі» не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами та визначено, що Законом України «Про публічні закупівлі» встановлена імперативна норма, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених статтею 36 Закону.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору» у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Враховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

В обґрунтування свого права на підписання додаткових угод та збільшення ціни товару відповідач посилався на листи державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» та цінові довідки Сумської торгово-промислової палати, Харківської торгово-промислової палати.

На підставі укладених додаткових угод ціну за кубічний метр газу у спірний період збільшено з 5,0700 грн до 9734,70 грн, що становить 92% від первинної ціни.

На виконання умов договору та додаткових угод ТОВ «Сумигаз Збут» поставило, КЗ СОР Глухівський ліцей-інтернат отримав на підставі актів приймання-передачі природного газу та оплатив природний газ в наступному обсязі та за ціною:

-лютий 2020 року (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ8001215 від 03.03.2020) в обсязі 18288,08 м3 по ціні 5070 грн, на загальну суму 92720,57 грн;

-березень 2020 року (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80002358 від 02.04.2020) в обсязі 8002,43 м3 по ціні 5084,9012 грн на загальну суму 40694,57 грн; (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80002359 від 02.04.2020) в обсязі 387,71 м3 по ціні 5593,3913 грн на загальну суму 35728,96 грн;

-квітень 2020 року (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80003741 від 05.05.2020) в обсязі 873,31 м3 по ціні 5593,3913 грн на загальну суму 4884,77 грн; (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80003744 від 05.05.2020) в обсязі 18,46 м3 по ціні 6152,7304 грн на загальну суму 113,58 грн;

-жовтень 2020 року (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80007153 від 06.11.2020) в обсязі 15022,56 м3 по ціні 6768 грн, на загальну суму 32305,82 грн; (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80007156 від 06.11.2020) в обсязі 868,57 м3 по ціні 7444,80 грн на загальну суму 6466,33 грн;

- листопад 2020 року (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80007751 від 04.12.2020) в обсязі 5843,59 м3 по ціні 8189,28 грн на загальну суму 47854,80 грн; (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80007753 від 04.12.2020) в обсязі 11721,55 м3 по ціні 8849,8912 грн на загальну суму 103734,44 грн;

-грудень 2020 (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80008435 від 21.12.2020) в обсязі 5843,59 м3 по ціні 8849,8912 грн на загальну суму 132948,02 грн; (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ80008437 від 04.12.2020) в обсязі 8250 м3 по ціні 8849,8912 грн на загальну суму 73011,60 грн;

-січень 2021 року (акт приймання-передачі природного газу № СМЗ81000082 від 31.01.2021) в обсязі 11720 м3 по ціні 9734,70 грн на загальну суму 114090,68 грн.

При розгляді справи судом встановлено, що Комунальний заклад Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою, який мав беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, підписав додаткові угоди № № 1-7, 11 внаслідок чого ціна 1000 м3 газу збільшилася на 92%.

Таким чином, відбулось нівелювання результатів відкритих торгів, у той час, як метою Закону України «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у подібних правовідносинах, у справі № 927/491/19 зазначено, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 45 % шляхом так званого «каскадного» укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Верховний Суд звернув увагу, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Суд установив, що згідно інформації, розміщеної на сайті ТБ «Українська енергетична біржа», що знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті (http.//www.ueex.com.ua) за період з вересня по жовтень 2020 року на ринку природного газу відбулося коливання ціни в порівнянні з цінами січня-лютого 2020 року в сторону зниження ціни на природний газ.

Так, у лютому 2020 року середньозважена ціна на тисячу куб.м природного газу становила 5796,41 грн з ПДВ, у березні 2020 року 5306,01 грн, у квітні 2020 року 4793,85 грн, у травні 2020 року 4692,85 грн, у червні 2020 року 4582,35 грн, у липні 2020 року 4862,82 грн, у серпні 2020 року 4727 грн, у вересня 2020 року 4853,5 грн, у жовтні 2020 року 5555,96 грн.

Таким чином, за період з вересня по жовтень 2020 року на ринку природного газу відбулося коливання ціни в порівнянні з цінами січня-лютого 2020 року в сторону зниження ціни на природний газ.

Коливання ціни товару на ринку кожного разу при укладенні додаткових угод сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено, у зв`язку з чим ними не дотримано вимоги п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Враховуючи наведене, перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору про закупівлю з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення додаткових угод №№ 1-7, 11 є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача.

Відповідно до вимог ст.ст. 632, 638 ЦК України ціна є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідна правова позиція щодо незаконності укладення додаткових угод за відсутності коливання цін на ринку викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 23.01.2020 у справі № 907/788/18, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 та від 25.06.2019 у справі № 913/308/18.

Заперечення відповідача викладені у відзиві судом відхиляються, оскільки надані листи ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» та цінові довідки Сумської ТПП, Харківської ТПП не містять даних щодо порівняння чинної ринкової ціни на товар з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення.

Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі» (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції), договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.

За приписами частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Відповідно до пунктів 5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним, а виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Відповідно до приписів частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанова Верховного Суду у справі № 927/491/19 від 18.06.2021).

Таким чином, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обгрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обгрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Частиною 2 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Способом захисту порушеного права відповідно до ст. 16 ЦК України є, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді реституції.

При цьому договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 №3-11гс15 та від 24.09.2014 №6-122цс14, постанові ОП КГС Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Аналогічна правова позиція відображена і у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з твердженнями прокурора про те, що додаткові угоди №№ 1-7, 11 до договору постачання природного газу № 41FB407-356-20 від 24.02.2020 є нікчемними згідно зі ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі», а отже, не породжують жодних правових наслідків для сторін.

Відповідно, правовідносини між ТОВ «Сумига збут» та Комунальним закладом Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою регулюються договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41FB407-356-20 від 24.02.2020 без урахування змін, внесених додатковими угодами № 1-7, 11 (в початковій редакції).

Суд встановив, що збільшення ціни за одиницю природного газу, внаслідок укладення додаткових угод №№ 1-7, 11 до договору № 41FB407-356-20 від 24.02.2020, спричинило переплату бюджетних коштів в сумі 260220 грн 75 коп., що становить різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, яка мала бути сплачена без зміни ціни за додатковими угодами.

Таким чином, грошові кошти в сумі 260220 грн 75 коп. безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» та підлягають поверненню Комунальному закладу Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою, на підставі ст. 670 ЦК України.

За таких обставин, вимога прокурора про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумига збут» на користь Комунального закладу Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою коштів в сумі 260220 грн 75 коп. є правомірною та підлягає задоволенню.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Судом було досліджено всі документи, які подано сторонами в справі, аргументи сторін і надано їм правову оцінку. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначено в рішенні, вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 3289,19 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сумигаз збут (40000, місто Суми, вулиця Олексія Береста, будинок 21) на користь Комунального закладу Сумської обласної ради Глухівський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою (41400, Сумська обл., місто Глухів, вулиця Жужоми, будинок 8, р/р UA0088259) 260220,75 грн. (двісті шістдесят тисяч двісті двадцять гривень 75 копійок) безпідставно отриманих коштів.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сумигаз збут (40000, місто Суми, вулиця Олексія Береста, будинок 21) на користь Сумської обласної прокуратури (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, код 03527891, р/р UA0002983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) 3289,19 грн. (три тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень 19 копійок) судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 14.06.2022.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко