ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 року м. Дніпро Справа № 904/9744/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Орєшкіної Е.В., Березкіної О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022р. ( суддя Євстигнеєва Н.М., м. Дніпро) у справі

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 135 421,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 135 421,77 та судові витрати у розмірі 14 047,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2021 року відповідачем здійснено перевезення порожніх власних вагонів до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці одержувач - ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022р. позов задоволено частково - стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" штраф за несвоєчасну доставку вантажу, у розмірі 130 418,37 грн., витрати на правничу допомогу, у розмірі 8 186,16 грн. та судовий збір, в розмірі 2 186,13 грн..

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022р. в частині розподілу судових витрат, а саме відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 8 186,16 грн..

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував, не дослідив та не встановив фактичних обставин і не надав належної оцінки, щодо розподілу витрат Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на професійну правничу допомогу.

Зокрема, Скаржник звертає увагу на те, що адвоката Муходінова Миколи Леонідовича, як учасника Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога (Адвокатське об`єднання) у реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців немає. А отже адвокат Муходінов М.Л не може посилатися на договір № 180316-МІХ /ІНГЗК/1 від 16.03.2018 р., про надання юридичних послуг укладеного Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога (Адвокатське об`єднання) з ПрАТ «Інгулепький гірничо-збагачувальний комбінат» та послатися на вартість послуг визначеного договором.

Водночас Скаржник вважає, що такі витрати в сумі 8 500,22 гри, є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг з огляду на те, що підготовка позовної заяви в розмірі 3 години є завищеними, оскільки представник Позивача неодноразово звертався до Господарського суду Дніпропетровської області, при цьому, враховуючи ідентичність поданої позовної заяви до вже розглянутих судом справ де є представником Муходінов M.JL, за якими стягнуто витрати на правничу допомогу, тому підготовка та подання позовної заяви не може займати великого часу та є завищеним.

Скаржник також вважає, що представнику Позивача не потрібно узгодження правової позиції, оскільки правова позиція ПрАТ «Інгуледький гірничо-збагачувальний комбінат» не змінювалася на протязі 2021 року, тобто якщо доходи і позиція сторони протягом усього часу розгляду ідентичних справ не змінювалися і доводи викладені в позовній заяві однакові, то витрачений час зазначений у розрахунку, свідчить про завищений час виконаної адвокатом роботи, також представником Позивача не підтверджена нагальна потреба у узгодженні правової позиції.

Такі послуги як виготовлення копій та додатків до позовної заяви та відправлення позовної заяви з додатками відповідачу та на адресу суду, на думку Скаржника, не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. ст. 1,19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому такі витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження своїх доводів Скаржник посилається на аналогічну правову позицію викладену в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019р. у справі №9901/264/19.

Скаржник вважає, шо зазначена послуга, як гонорар за складність справи в розмірі 1354,22грн. не може бути врахована взагалі, оскільки гонорар це загальна сума за надану юридичну правову допомогу, а витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт не відповідає дійсності є неспівмірними із складністю цієї справи.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" не скористалось своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.04.2022р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.04.2022р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/9744/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022р. по справі №904/9744/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 904/9744/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2022р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку вантажів, у розмірі 135 421,77р. та судові витрати, у розмірі 14 047,87 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2021 р., відповідачем здійснено перевезення порожніх власних вагонів до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці одержувач - ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме: судовий збір - 2 547,65 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 11 500,22 грн..

В якості доказів понесення судових витрат, Позивачем було додано копію договору № 180316-МІХ /ІНГЗК/1 від 16.03.2018 р., про надання юридичних послуг (правової допомоги) та додаткові угоди до нього, довіреність №14/274 від 17.12.2020р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3107 від 22.10.2019р., детальний опис робіт (наданих послуг).

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) позивачу надано наступні послуги: консультація клієнта, узгодження правової позиції (1 година) - 794,00грн.; збір доказів (підготовки письмових документів: листи, запити) (1 година) - 794,00грн.; перевірка та підготовка документів (4 години) - 3 176,00грн.; підготовка та подання позовної заяви (3 години) - 2 382,00грн.; участь в судових засіданнях (орієнтовано 3 засідання) - 3000,00грн.; гонорар за складність справи 354,22грн..

До відзиву на позовну заяву, Відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 2000, 00 грн., посилаючись на те, що вважає витрати в сумі 11 500,22 грн. не співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг.

За наслідками розгляду позову Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі, яким позов задоволено частково стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 130 418 грн. 37 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8186 грн. 16 коп. та судовий збір, в розмірі 2 186 грн. 13 коп.. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Розподіляючи витрати Приватного акціонерного товари "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на професійну правничу допомогу, дійшов вірного висновку, що до детального опису робіт (послуг) безпідставно включена сума 3000,00грн (за три засідання), оскільки справа розглядається у . спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення учасників). Решта суми (8500,22грн) підлягає розподілу відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується лише в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 8 186,16 грн..

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, які стосуються позовних вимог про стягнення штрафу, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що з огляду на часткове задоволення позовних вимог, підлягають відшкодуванню та стягненню з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно із ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 3 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У позовній заяві зазначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат Позивача, які він поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 500,22 грн..

В свою чергу, відповідач скориставшись своїм правом, подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу до 2000,00 грн., зазначаючи, що витрати в сумі 11 500,22 грн. є не співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, а заявлений розмір не відповідає критерію реальності, в т.ч. враховуючи, що дана категорія справ за позовами клієнта не є єдиною, нормативно-правове регулювання спору не змінюється, що не потребують значних зусиль та великого обсягу роботи адвоката.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатський витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява ї 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 03.05.2018р. у справі №372/1010/16-ц, в якій зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 16.03.2018р., між Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога (Адвокатське об`єднання) та Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат" (клієнт) укладено договір №180316/МІХ/ІНГЗК/1, про надання юридичних послуг (правової допомоги) (а.с. 73-75 том 1).

Згідно п. 1.1 договору, клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процес господарської діяльності клієнта, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Зміст, умови та строки виконання покладених клієнтом на Адвокатське об`єднання завдан узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (п.1.2. договору).

Для виконання покладених клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань клієнт надає Адвокатському об`єднанню повноваження, що є дійсними та реалізуються Адвокатським об`єднанням виключно на підставі окремих довіреностей, виданих клієнтом для представництв його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками Адвокатського об`єднання (п. 2.1 договору).

Згідно п.3.1 договору, Адвокатське об`єднання зобов`язується: надавати правову допомог шляхом: усного та письмового консультування по судовим справам за участі клієнта та питанням що виникають у процесі господарської діяльності клієнта; підготовки процесуальних Документі по судовим справам за участі клієнта; представляти інтереси клієнта перед будь-якими фізичним та юридичними особами (у тому числі, нерезидентами), (незалежно від їх форми власності та підпорядкування, підприємствами, установами, організаціями, органами державної місцевого самоврядування, в усіх правоохоронних, контролюючих та наглядових органах, органах нотаріату та органах Міністерства юстиції України, у будь-яких судах всіх ланок, у тому числі судах загальної юрисдикції, господарських, адміністративних та третейських судах, іноземних (закордонних) судах, міжнародних арбітражних судах (Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України та інші); виконувати інші дії за погодженням з клієнтом; при виконанні своїх обов`язків керуватися чинним законодавством України і цим договором.

За результатом надання послуг, але не пізніше 2 числа місяця, наступного за звітним, Адвокатське об`єднання надає клієнту Акт надання послуг (Акт прийому-передачі наданих послуг) (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору визначено обов`язки клієнта, зокрема своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги Адвокатського об`єднання на умовах цього договору.

Загальна вартість послуг по цьому договору не перевищує 200 000,00 грн...

Вартість послуг за виконання покладених клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань складає 5000,00 грн., без ПДВ на місяць. Сторони мають право, шляхом укладення додаткових угод до цього договору, узгодити виконання Адвокатським об`єднанням додаткових завдань за додаткову оплату, розмір якої узгоджується сторонами в даній додатковій угоді (п. 5.1 договору).

Клієнт відшкодовує витрати Адвокатського об`єднання, понесені у зв`язку з виконанням покладених клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань, вартість яких попередньо погоджена з клієнтом (п. 5.2 договору).

За п. 5.5 договору, оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання, вказаний в цьому договорі, протягом 5 календарних днів після підписання сторонами Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання клієнтом рахунків від Адвокатського об`єднання.

Відповідно до п. 10.1 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 р..

Додатковою угодою №3 від 03.12.2018р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180316/МІХ/ІНГЗК/1 від 16.03.2018р. сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2019р. (а.с. 76 том 2).

Додатковою угодою №4 від 04.11.2019р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180316/МІХ/ІНГЗК/1 від 16.03.2018р. сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2019р. (а.с. 77 том 2).

Додатковою угодою №23 від 30.12.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180316/МІХ/ІЙГЗК/1 від 16.03.2018р. сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2021р. та визначили, що загальна вартість послуг по цьому договору складається із суми актів фактично виконаних робіт за договором (а.с. 78 том 2).

31.08.2021р., між Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" (Адвокатське об`єднання) та Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" (клієнт) укладено додаткову угоду №29 від 30.12.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180316/МІХ/ІНГЗК/1 від 16.03.2018р. (а.с. 79 том 1).

Дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорах: про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" штрафу за несвоєчасну доставку вантажів на адресу державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний", Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" та Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" в червні-грудні 2021 року; про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" штрафу за несвоєчасну доставку вантажів на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" в червні-грудні 2021 року.

Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у суді будь-якої ланки на території України, в тому числі у Верховному Суді.

Вартість послуг визначена у п. 2 додаткової угоди (з розрахунку 35% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України "Про державний бюджет України 2021 рік", вартість участі у судовому засіданні (судодень), у тому числі участь по відеоконференції): усна консультація клієнта, узгодження правової позиції - 794,00 грн. за годину; збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) - 794,00 грн. за годину; перевірка та підготовка документів - 794,00 грн. за годину; підготовка та подання позовної заяви - 794,00 грн. за годину; складання процесуальних документів (заяви, клопотання, заперечення) - 794,00 грн. годину; складання відповіді на відзив - 794,00 грн. за годину; участь у судових засіданнях 1000 грн.; підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу, рішення суду; відповіді на апеляції скаргу, заперечення проти відкриття апеляційного провадження 794 грн. за годину; участь у судових засіданнях в апеляційному господарському суді 2000 грн.; гонорар за прийняття рішення на користь клієнта - 1% від суми позову.

Оплата послуг здійснюється протягом п`ятнадцяти календарних днів після підписання сторонами Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання клієнтом рахунків від Адвокатського об`єднання (п. 3.1 додаткової угоди).

Клієнт бере на себе зобов`язання по оплаті судових витрат (у тому числі, але не виключно, судового збору, витрати на проведення експертиз тощо) (п. 3.2 додаткової угоди).

За п. 6.1 додаткової угоди, правова допомога вважаються наданою після підписання Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується сторонами скріплюється печатками.

Клієнт зобов`язаний на протязі п`яти днів з моменту отримання Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) підписати його або протягом вказаного строку на; письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої праві допомоги та підписання відповідного акту (п. 6.3 додаткової угоди).

Якщо протягом строку, вказаного в п. 6.3 цієї додаткової угоди клієнт не підписав надання послуг (Акт прийому-передачі наданих послуг) і не надав письмове заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою клієнтом (п. 6.4 додаткової угоди).

З урахуванням п. 6.4. додаткової угоди від 31.08.2021р. до договору, вищезазначені послуги на професійну правничу допомогу вважаються наданими.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є довіреність №14/274 від 17.12.2020р.. Статус адвоката Муходінова Миколи Леонідовича підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3107 (а.с. 86,87 том 2).

За змістом статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Отже, достатньо підставою для визначення суми гонорару є його фіксований розмір та умови виплати у договорі про надання правової допомоги.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок, щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони, щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст.126 Кодексу).

В розумінні положень згаданих норм законодавства, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд, користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування, суд, має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України). Разом з тим, відповідачем ані під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, ані під час апеляційного провадження, не було надано до суду доказів неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі.

Відповідно до ст.ст. 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019р. у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019р. у справі № 914/385/18, від 10.04.2019р. у справі №904/6455/17, від 05.11.2019р. у справі №915/641/18, від 13.01.2020р. у справі № 908/510/19).

Матеріали справи свідчать, що разом із позовною заявою, про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивачем надано детальний опис наданої правової допомоги по справі № 9046/9744/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, у розмірі 135 421,77 та судові витрати, у розмірі 14 047,87 грн., відповідно до якого витрати на правову допомогу складають 11 500,00 грн., а саме: консультація клієнта, узгодження правової позиції (1 година) - 794,00 грн.; збір доказів (підготовки письмових документів: листи, запити) (1 година) - 794,00 грн.; перевірка та підготовка документів (4 години) - 3 176,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви (3 години) - 2 382,00 грн.; участь в судових засіданнях (орієнтовано 3 засідання) - 3000,00 грн.; гонорар за складність справи 354,22 грн..

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом в даній справі, у заявленому розмірі 11 500, 22 грн., судом першої інстанції правомірно враховано, що до детального опису робіт (послуг) безпідставно включена сума 3000,00 грн. (за три засідання), оскільки справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення учасників). Решта суми у розмірі 8500,22 грн. підлягає розподілу відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Отже, при обрахуванні витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню, господарським судом враховано, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022р. у справі №904/9744/21 позов задоволено частково.

Відтак, місцевим господарським судом обґрунтовано встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу, у сумі 8 186,16 грн. (8500,22 грн. х 130 418,37 грн.(задоволена сума позову) : 135 421,77грн. (заявлена сума позову)) і розмір таких витрат є обґрунтованим до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з наведеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (дана правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Щодо доводів скаржника, що у розрахунку лише вказано про використання затратного часу, який жодним чином не підтверджено та необґрунтовано, колегія суддів зазначає, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг, виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Саме така правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 24.12.2020р. у справі № 910/3137/18.

Враховуючи описане вище, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які покладені в основу рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022р. у справі №904/9744/21.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанції під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2022р. у справі №904/9744/21 в частині розподілу судових витрат, а саме у стягненні витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Березкіна