ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3706/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

від ТОВ «МВК ТРАНС» - Мастістий І.А.;

від ТОВ «ОЛАМ Україна» - Дабіжа Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 (про забезпечення позову)

по справі №916/3706/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС»

про стягнення 5 779 049, 93 грн.

суддя суду першої інстанції Літвінов С.В.

місце винесення ухвали: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

ВСТАНОВИВ:

19.11.2021 за вх.№4-87/21 до Господарського суду Одеської області від ТОВ «ОЛАМ Україна» надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, де заявник просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 3 500 000 грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС», що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у цій справі та шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» відмовлятися від організації та надання транспортно-експедиторських послуг на підставі поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» заявок на перевезення вантажу на 21-23 листопада, 28-30 листопада 2021 року, або інших майбутніх заявок за Договором № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування від 26 лютого 2021 року та додатковими угодами до нього до завершення строку дії Договору до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.11.2021 задоволено частково заяву про забезпечення позову від 19.11.2021 за вх.№4-87/21.

Накладено арешт на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 3 500 000 грн, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС», що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду. Відмовлено в решті частини заяви про забезпечення позову.

02.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» про стягнення 5 779 049,93грн.

Обґрунтовуючи позов, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» посилається на неправомірні дії Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» які пов`язані із несвоєчасним вивезенням кукурудзи із зернового складу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 відкрито провадження у справі №916/3706/21.

09.12.2021 за вх.№2-1473/21 до Господарського суду Одеської області від ТОВ «ОЛАМ Україна» надійшла заява про забезпечення позову де заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 2 279 049,93грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС», що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Крім того, заявник просив суд накласти арешт на транспортні засоби.

В обґрунтування забезпечення позову заявник вказав на те, що між ТОВ «ОЛАМ Україна» та ТОВ «МВК ТРАНС» було укладено договір № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування (далі за текстом - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Експедитор взяв на себе зобов`язання за дорученням Клієнта та за його рахунок надавати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування для здійснення перевезень вантажів по території України, країн СНД та інших держав (далі за текстом - ТЕП), а Клієнт зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах даного Договору.

За умовами п. 2 Додаткової угоди № 2, у випадку порушення Експедитором своїх зобов`язань за Договором, у т.ч. безпідставної відмови від прийняття вантажу Клієнта через неподачу вагонів до завантаження, Експедитор сплачує компенсацію Клієнту із розрахунку 250,00 грн за кожну тонну неприйнятого до перевезення вантажу Клієнта згідно відповідної заявки.

16 листопада 2021 року ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор» звернулось до Позивача з вимогою про належне виконання узгодженого сторонами плану-графіку відвантаження кукурудзи протягом листопада-грудня 2021 року (лист № 95 від 16.11.2021). Елеватор також повідомив, що ТОВ «МВК Транс» не забезпечило явку свого представника з метою оформлення наказу на навантаження та забезпечення контролю за повнотою навантаження вагонів, не вчинило будь-яких інших заходів, спрямованих на відвантаження кукурудзи. 01.12.2021 зерновий склад направив на адресу Позивача лист № 101, в якому повідомив, що станом на 01.12.2021 жодного відвантаження номінованим експедитором ТОВ МВК Транс за планом-графіком здійснено не було. До зазначеного листа були додані рахунок № 627 від 30.11.2021, акт-здачі-приймання робіт № 353 від 30.11.2021, а також розрахунок вартості послуг за додаткові дні зберігання протягом листопаду 2021 року у зв`язку із порушенням строків вивозу зерна (кукурудзи), погодженого сторонами у графіку відвантаження. З огляду на це 2 грудня 2021 року Позивач оплатив відповідні послуги зернового складу підтвердженням чого є платіжне доручення № 6180 від 01.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 задоволено частково заяву про забезпечення позову від 09.12.2021 за вх.№ 2-1473/21 Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» до Товариства з обмеженою відповідальність «МВК ТРАНС».

Накладено арешт на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 2 279 049,93 грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС», що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду.

Відмовлено в решті частини заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна».

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову місцевий господарський суд зазначив, що якщо до закінчення розгляду справи ТОВ «МВК ТРАНС» вчинить дії на виведення коштів з рахунків підприємства, з врахуванням відсутності нерухомого майна у власності останнього, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.12.2021 позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів особи.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду про забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2021, постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» про забезпечення позову та скасувати заходи забезпечення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник з посиланням на правові позиції Верховного Суду, зазначає, що , всупереч вимогам ч.3, ч.4 ст. 13 ГПК України, Позивач (заявник) не надав суду належних та переконливих доказів наміру ТОВ «МВК Транс» відчужити належне їй майно або будь-яким іншим чином зменшити обсяг власних грошових коштів в тому числі з метою ухилення від виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог. В свою чергу, Господарським судом Одеської області було безпідставно та необґрунтовано проігноровано вказане порушення і, як наслідок, зроблено хибний висновок про можливість задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідач зазначає, що не має наміру відмовитись від виконання рішення суду у разі задоволення позову, однак жодних доказів зворотного позивач не надавав.

Разом з тим, ТОВ «МВК ТРАНС» активно веде господарську діяльність, має штат працівників, які повинні отримувати заробітну плату і від виконання зобов`язань ухилятись не має наміру.

У власності відповідача відсутнє власне нерухоме майно, однак, відповідач має діючі договори оренди вагонів та нерухомого майна, має штат працівників, які повинні щомісячно отримувати заробітну плату.

Крім того, скаржник зауважує, що позовні вимоги направлені на стягнення фактично лише штрафних санкцій, однак забезпечення таких вимог у вигляді арешту грошових коштів може призвести до порушення балансу інтересів сторін.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.

07.02.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, товариство просить залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 у справі № 916/3706/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюка І.Г., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 у справі 916/3706/21.

Призначено справу № 916/3706/21 до розгляду на 07.02.2022 о 14:15 год.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Богатиря К.В. з 07.02.2021 по 11.02.2022 судове засідання призначене на 07.02.2022 не відбулось.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Поліщук Л.В. у період з 15.02.2022 по 25.02.2022, судове засідання 17.02.2022 о 16:00 год. у справі № 916/3039/21 не відбулось.

28.02.2022, враховуючи наявну загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду та працівників суду, та на підставі рішення Ради суддів України № 9 від 24.02.2022, в.о. голови Південно-західного апеляційного господарського суду видано наказ «Про встановлення особливого режиму роботи Південно-західного апеляційного господарського суду в умовах воєнного часу» №6-ОД, яким, зокрема:

- зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників справ до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України;

- рекомендовано учасникам справи утриматися від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням засобів електронного зв`язку (підсистеми «Електронний суд», офіційної електронної пошти суду).

Наказом Голови Південно-західного апеляційного господарського суду «Про особливий режим роботи Південно-західного апеляційного господарського суду» № 10-ОД від 13.05.2022, зокрема, визнано таким, що втратив чинність наказ № 6-ОД від 28.02.2022.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2022 повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи № 916/3706/21 відбудеться 07.06.2022 о 14:00 год.

У судовому засіданні 07.06.2022 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» заперечував щодо задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при постановленні ухвали про забезпечення позову, судова колегія зазначає таке.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема, у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням, зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, підставами для вжиття судом заходів забезпечення позову є імовірність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, окрім цього, для вжиття заходів забезпечення позову суду необхідно встановити необхідність застосування таких заходів виходячи з принципів розумності, обґрунтованості і адекватності, крім цього, суд повинен встановити зв`язок між наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Натомість, до заяви про забезпечення позову позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення.

Предметом спору у даній справі є стягнення штрафних санкцій та збитків за договором № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування, які пов`язані із несвоєчасним вивезенням кукурудзи із зернового складу.

Судова колегія зауважує, що місцевим господарським судом також не враховано, що відповідач є діючим товариством, яке здійснюють господарську діяльність, також має у власності транспортні засоби, а тому передчасними є висновки суду про неможливість чи ускладнення виконання судового рішення у справі, винесеного за результатом розгляду позовних вимог.

Так, позовні вимоги направлені на стягнення штрафних санкцій, забезпечення таких вимог у вигляді арешту грошових коштів може призвести до порушення балансу інтересів сторін.

З огляду на саме лише посилання позивача на можливість ухилення відповідача від виконання зобов`язань, не підтверджених допустимими доказами, яке стало підставою для вжиття заходів забезпечення, призводить до явного дисбалансу між правами та інтересами сторін. Так, вжиті судом заходи направлені на забезпечення позову, предметом якого є стягнення штрафних санкцій.

Штрафні санкції, як інститут зобов`язального права мають перш за все забезпечувальну функцію - стимулювання до виконання зобов`язання.

Крім того, судова колегія враховує, що рішенням Господарського суду Одеської області від 25.05.2022 у даній справі, відмовлено у задоволені позову повністю.

Водночас місцевий господарський суд на порушення частини другої статті 136 ГПК України та частини четвертої статті 137 ГПК України не досліджували питання наявності та доведеності позивачем дійсного потенційного істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Відсутність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, виключає у розумінні приписів статей 136, 137 ГПК України необхідність вжиття таких заходів.

Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та належних обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність, співмірність і адекватність вжитих заходів забезпечення позову є передчасним, адже судом не встановлено обставин того, що відповідачем вчиняються дії, які вказують або могли б вказувати на можливість подальшого ухилення від виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна».

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову, не надав доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги отримали своє підтвердження під час апеляційного перегляду і спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» про забезпечення позову.

З урахуванням мотивів, які містяться у даній постанові судовою колегією аргументи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не приймаються до уваги як такі, що не узгоджуються з нормами процесуального права.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. «в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна».

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 у справі №916/3706/21 скасувати та прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволення заяви про забезпечення позову від 09.12.2021 за вх.№ 2-1473/21 Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» до Товариства з обмеженою відповідальність «МВК ТРАНС» у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛАМ Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МВК ТРАНС» - 2270 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.06.2022.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук