РІШЕННЯ

17 травня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/345/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", 02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова 5, прм.57, офіс 11, що виступає в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік", 03124, м. Київ, вул. М.Василенко, буд.7-А,

до відповідача: Фізичної особи Галанець Алли Вікторівни , АДРЕСА_1 ,

про стягнення 56 750 грн 00 коп. компенсації за незаконне використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_2"

За участі представників:

Позивача: адвокат Гуйда Дмитро Миколайович, довіреність без номера від 01.01.2021 (діє до 31.12.2021); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5428 від 03.10.2013, представник Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що виступає в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік";

Відповідача : Галанець Алла Вікторівна ; адвокат Сідоров Віталій Михайлович, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВО №1019681 від 24.06.2021 (договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000320 від 28.09.2018.

1. Судові процедури. Суть та рух справи.

Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що виступає в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою №б/н від 11.05.2021 (вх.№336 від 31.05.2021) до відповідача - Фізичної особи-підприємця Галанець Алли Вікторівни, у якій просить суд стягнути з відповідачки на рахунок Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах позивача 56 750 грн 00 коп. компенсації за незаконне використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 головуючим у справі №921/345/21 визначено суддю Гевко В.Л.

Ухвалою суду від 07.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 24.06.2021.

Підготовче судове засідання неодноразово відкладалось та його розгляд продовжувався, в порядку ст. 183 ГПК України та з підстав, зазначених в ухвалах.

Суд у судовому засіданні 06.09.2021 постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою продовжив строк підготовчого провадження до 20.09.2021, закрив підготовче провадження з 21.09.2021 та призначив справу до судового розгляду по суті на 21.09.2021.

У судовому засіданні 21.09.2021 розпочато розгляд справи по суті.

У відповідності до ст.216 ГПК України, судові засідання по суті неодноразово відкладались з підстав, зазначених в ухвалах суду, востаннє на 17.05.2022.

Повноважний представник позивача у призначене судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка та її представник у судове засідання 17.05.2022 прибули, проти позовних вимог заперечують, з підстав, зазначених у відзиві на позов (б/н від 17.08.2021 (вх. №6780 від 18.08.2021).

Суд, у судовому засіданні 17.05.2022, після виходу з нарадчої кімнати, оголосив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. Аргументація позивача, викладена ним у позові.

У позовній заяві (№б/н від 11.05.2021 (вх.№396 від 31.05.2021) позивач позовні вимоги мотивує таким.

Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (ГС ОКУАСП) діє у повній відповідності до наданих йому позивачами доручень (погоджень).

ГС ОКУАСП отримала погодження на право пред`явити судовий позов щодо твору: «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - КОLА) отримала на підставі ДЕКЛАРАЦІЇ-ДОРУЧЕННЯ від 26.06.2020, яка підписана Позивачем.

Представником ГС ОКУАСП (копію Довіреності додано до матеріалів справи) були проведені фіксації фактів використання відповідачкою музичних творів в публічному закладі, в якому здійснює господарську діяльність відповідачка. Позивачем надано детальну інформацію щодо зазначеної фіксації, а саме :

- Прізвище представника, який здійснював фіксацію: Шибрук Артур Володимирович.

- Дата проведення фіксації: 18.03.2021 р.

- Назва публічного закладу, в якому була проведена фіксація: кафе-піцерія «Лофт».

- Адреса публічного закладу, в якому була проведена фіксація: Тернопільська обл., м. Кременець, вул. Бориса Харчука, 2-А.

Фіксація була проведена, як шляхом складання відповідного акту фіксації, так і проведенням відеозапису використання Відповідачем музичних творів.

Як вказує Позивач, йому належать (і належали під час фіксації) майнові авторські права на музичний твір (надалі - «Твір»): «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - КОLА), що підтверджується наявністю у Позивача таких документів як: Договір № 128-ПФ про передачу виключних авторських і суміжних прав від « 23» лютого 2017 року разом з Додатками 1.4, 2.4 (строк дії договору: з 17 лютого 2017 року і без обмеження терміну відповідно до 8.1., 8.2. Договору; Територія: країн всього Світу).

Позивач зазначає, що використання музичних творів у публічному закладі є публічним виконанням, а подані Позивачем докази, на його думку свідчать про використання Відповідачем у своєму закладі публічного виконання Твору (причому не має значення прямо чи опосередковано).

При цьому, позивач дозволу (права) на використання зазначених у позові творів Відповідач, у відповідності до вимог частини третьої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», у Позивача не отримував. А, оскільки Відповідач здійснив бездоговірне використання музичного твору у комерційних цілях (для супроводження своєї господарської діяльності), то у порядку ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» Відповідач вчинив дії, які порушують майнові права Позивача, що визначені у статті 15 зазначеного закону і таке порушення дає підстави для судового захисту шляхом стягнення компенсації за порушення авторських прав.

З огляду на зазначене та в порядку Закону України «Про авторське право і суміжні права», а також із врахуванням того, що Відповідач використав один твір, авторські майнові права на які належать Позивачу і знаходились в управлінні позивача, із посиланням на наявність обставин, що свідчать про порушення майнових авторських прав Позивачів, Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що виступає в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" звернулась до Господарського суду із позовом про стягнення з ФОП -Галанець Алли Вікторівни компенсації в сумі 56 750 гривень.

2.2. Правова позиція відповідачки, викладена у відзиві на позовну заяву.

У поданому відзиві на позов (б/н від 17.08.2021 (вх. №6780 від 18.08.2021) відповідачка позовні вимоги не визнає, при цьому посилається на те, що докази надані позивачем, а саме : диск із копією відео-звукозапису фіксації, копії акту фіксації комерційного використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання № 18/03/21 від 18.03.2021 року, а також фіскального чеку № від 18.03.2021 року, виданого кафе-піцерією «Лофт», що знаходиться за адресою: м. Кременець, вул. Б. Харчука, 2 А, Тернопільська область, не є належними та допустими, з огляду на таке.

В акті фіксації № 18/03/21 від 18.03.2021 року відсутні будь-які дані (прізвище, посада) про особу, яка представляла інтереси публічного закладу - кафе-піцерії «Лофт», що на вул. Б. Харчука,2А, м.Кременець, Тернопільська область, в якому 18.03.2021 року використовувався музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні КОLА. Вказаний акт не містить підпису представника публічного закладу, а факт відмови від підпису не підтверджено в належному порядку, не зазначено хто саме відмовився від підпису (прізвище, посада особи, яка відмовилась від підпису).

Водночас, з відеозвукозапису, що міститься на диску, не вбачається, що представник ГС «ОКУАСП» дійсно намагався вручити свій акт на підпис уповноваженій особі кафе -піцерії «Лофт», в якому вигляді був цей акт та в який час 18.03.2021 року це намагався зробити.

Відтак, відповідачка вважає, що акт фіксації № 18/03/21 від 18.03.2021 року є одностороннім, а тому не може слугувати належним доказом, викладених в ньому обставин.

Доданий до позовної заяви фіскальний чек № від 18.03.2021, також не вважає належним доказом, а лише таким, що свідчить про те, що невідома особа 18.03.2021 придбала у кафе-піцерії «Лофт», яке знаходиться в м. Кременець по вул. Б. Харчука, 2 А, Тернопільська область, каву «Американо» та алкогольний напій - 50 г коньяку, на загальну суму 36,00 грн.

Період часу фіксації у вищевказаному акті не вказаний, зазначено лише дату - 18.03.2021. В той же час фіскальний чек № містить час 13 год. 54 хв. з датою 18.03.2021, що не свідчить про пов`язаність цих подій. Подія видачі відповідачем фіскального чеку від 18.03.2021 уповноваженій особі на фіксацію ГС «ОКУАСП» не була зафіксована на відеозаписі, так само як і не зафіксовано наявність самого чеку, яким позивач доводить свою присутність в кафе-піцерії відповідачки в момент здійснення фіксації неправомірного виконання музичного твору.

Відповідачка також зазначає, що в акті фіксації використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання № 18/03/21 від 18.03.2021 вказано, що цей акт фіксації не підмінює сам відео-звукозапис використання музичних творів способом публічного виконання.

Водночас, доданий до позовної заяви диск, на якому міститься відеозапис фіксації всередині приміщення кафе-піцерії «Лофт», що в м. Кременець по вул. Б. Харчука, 2 А, Тернопільська область, на думку відповідачки, також не може слугувати доказом порушення відповідачкою майнових авторських прав позивача, оскільки вказаний відеозапис не ідентифікує і не містить жодних ознак чи обставин, що підтверджували б доводи, що викладені в позовній заяві.

На вказаному відеозаписі не зафіксовано, що у зазначеному акті дата фіксування та час фіксації не вказано, немає підтвердження звернення представника до працівника закладу надати документи, взяти участь у складанні акту; не зазначені прізвища працівників закладу, до яких звертався представник. Відтак, відповідачка вважає, що акт фіксації не є належним доказом викладених у ньому обставин.

Зі змісту вказаного відеозапису неможливо встановити, що особа, яка здійснила фіксацію публічного використання творів є дійсно представником ГС «ОКУАСП»; відсутні будь-які пояснення щодо того, з якою метою відбувається така відеозйомка; відеозапис не містить відомостей про особу (її прізвища, посаду), яка представляє публічний заклад; у відеозаписі відсутні безспірні докази про те, що саме відповідачем у кафе-піцерії «Лофт» використовувався музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - КОLА); відеозапис не дає можливості визначити джерело походження звуку, оскільки взагалі не зафіксований технічний пристрій, за допомогою якого здійснювалось публічне виконання

Водночас, з відеозвукозапису, що міститься на диску, не вбачається, що представник ГС «ОКУАСП» дійсно намагався вручити свій акт на підпис уповноваженій особі кафе-піцерії «Лофт», в якому вигляді був цей акт та в який час 18.03.2021 року це намагався зробити.

Також, звертає увагу суду на те, що у відеозаписі особа, яка здійснювала такий відеозапис, озвучила (не представилась), що запис здійснюється представником організації колективного управління - Шибруком Артуром, водночас, без вказівки, якої саме організації та на підставі чого названа особа уповноважена на представництво інтересів організації, не зафіксовано зміст довіреності, документів, що посвідчує дану особу.

Крім того, особа, яка здійснювала відеозапис, при отриманні чеку та здійсненні розрахунку з`ясовувала, вірогідно в офіціантів, а не в адміністраторів чи інших відповідальних осіб закладу, чи обізнані вони про правила звучання музики в закладі. Тобто, особа, не представляючись, не розкрила суть та мету питання, не з`ясовувала підстави для використання закладом об`єктів авторських прав, не попросила для пред`явлення документи як правову підставу використання відповідних об`єктів авторських прав. При цьому, в акті фіксації зазначено про те, що представником публічного закладу підстава використання об`єктів авторських прав не заявлена, що суб`єктом господарювання не надано доказів на підтвердження того, що використання об`єктів авторських прав здійснюється не ним і без його відома, що суб`єктом господарювання не надано доказів щодо вжиття ним заходів щодо припинення використання об`єктів авторських прав без отримання відповідного дозволу - в закладі, в якому ним здійснюється господарська діяльність, хоча пропозицій надання таких документів чи вжиття таких заходів представником позивача і не надавалось.

З наданого відеозапису неможливо достеменно встановити обставини того, що у певних часових межах звучить саме музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні «КОLА», без заслуховування виконавцем творів в оригіналі.

Як вбачається з додатку №2 до акту фіксації від 18.03.2021 розпізнавання музичних творів, які звучали в закладі відповідачки у період перебування в ньому представника ГС «ОКУАСП», здійснювалось безпосередньо на місці за допомогою програм Saund Ноund та/або Shazan, водночас не вказано якою конкретно, а сам процес розпізнавання за час перебування представника ГС «ОКУАСП» в закладі відповідачки на відеозаписі не зафіксовано.

Відеозапис не виключає сумнівів, що джерелом походження звуку може бути переносний програвач, яким користувався покупець в момент фіксації, або вказаний звук лунав із інших приміщень, що знаходяться на одному поверсі торгового центру «Омега», поряд із кафе-піцерією «Лофт», у якій здійснює свою господарську діяльність відповідачка.

Також зазначає, що позивачем не надано оригіналу об`єкту авторського права, вищенаведеного музичного твору, що не дозволяє зробити ідентифікацію оригінального музичного твору і твору, виконання якого зафіксовано на диску, доданого до позовної заяви.

Відтак, вбачає розбіжності між відомостями зазначеними в акті фіксації №18/03/21 від 18.03.2021 та відеозаписі, що міститься на диску, долученому до позовної заяви.

При цьому, враховуючи інформацію зазначену в акті фіксації стосовно того, що в разі протиріч між частинами інформації, яка міститься в акті і зафіксована на відео-звукозаписі пріоритет надається цій частині інформації на відео-звукозаписі, враховуючи відсутність на відео-звукозаписі необхідних даних для того, щоб зробити висновок про публічне виконання спірного музичного твору відповідачем, вважаю поданий позивачем відеозапис неналежним доказом для доведення факту використання об`єктів авторських прав відповідачкою.

Стосовно поданого позивачем фіскального чеку від 18.03.2021 року, яким позивач підтверджує перебування його представника в кафе-піцерії «Лофт», відповідачка зауважує, що даний чек дійсно підтверджує перебування особи в зазначеному закладі, проте вважає, що чек не може розглядатись окремо, як доказ незаконного використання відповідачкою об`єктів авторського права, оскільки може бути лише однією складовою доказової бази і підлягає розгляду в сукупності з іншими доказами. При цьому, фіскальний чек може визнаватись як належний доказ лише в разі його фіксації на відео-звукозаписі, оскільки саме відео-звукозапису (як доказу в підтвердження порушення авторських прав) віддається перевага, що в даному випадку здійснено не було.

Відповідачка зазначає, що із доданих до позовної заяви доказів не вбачається тих обставин, на які посилається позивач:

- із доданого до заяви відеозапису не вбачається джерела походження звукозапису, тобто встановити з якого саме технічного засобу лунали музичні твори неможливо;

- у позовній заяві позивач не зазначає способу ідентифікації музичних творів, тобто неможливо встановити як позивач визначав виконавців, яких вказує у додатку до акту фіксації. Дані обставини є визначальними з огляду наявність або відсутність у позивача права діяти від імені правовласника, звертатись до суду;

- позивач не зазначає чи є сертифікованим технічний засіб, яким здійснювалась фіксація виконання музичних творів.

На підставі усього вищевикладеного, відповідачка вважає, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, а надані до позовної заяви докази, не підтверджують цих обставин, відтак, відповідачка просить суд в задоволені позовних вимог, відмовити.

2.3. Правова позиція позивача, викладена у відповіді на відзив.

У наданій суду відповіді на відзив (б/н від 28.08.2021, вх№7025 від 30.08.2021) позивач, ознайомившись із доводами, викладеними відповідачем у відзиві на позовну заяву, вважає їх безпідставними, а долучені до позову доказу правомірно наданими та такими, що відповідають вимогам Закону України "Про авторське право і суміжні права", Закону України "про ефективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав".

При цьому на думку позивача, копія відеозапису є оригіналом електронного документу і є допустимим доказом навіть за відсутності оригінального носія.

2.4. Правова позиція відповідачки, викладена у додаткових поясненнях.

У поданих суду додаткових поясненнях (б/н від 26.01.2022 вх№568 від 27.01.2022) відповідачка вказує на відсутність акредитації у Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" станом на момент фіксації порушення.

Вказане мотивує тим, що в Організації, станом на 18.03.2021, було відсутнє право здійснювати діяльність у сфері розширеного колективного управління щодо публічного виконання музичних творів, у тому числі здійснення моніторингу правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, що включає до себе здійснення фіксації фактів використання спірного музичного твору.

Згідно з Витягом з протоколу № 6 засідання комісії з акредитації організацій колективного управління від 17.12.2020 року вирішено акредитувати організацію колективного управління - Громадську спілку «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» у сфері розширеного колективного управління "Публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів», строком на три роки. Рішення набирає чинності з дати його затвердження наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2021 в справі №640/1908/21 позов Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства задоволений частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, яка полягає у незатверджені наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства рішення комісії з акредитації організацій колективного управління від 17 грудня 2020 року про акредитацію організації колективного управління Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" у сфері розширеного колективного управління "публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних товарів», строком на три роки. Зобов`язано Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства (01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2, ) видати наказ, яким затвердити рішення комісії з акредитації організацій колективного управління від 17 грудня 2020 року, відповідно до якого Громадська спілка «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (02002, місто Київ, вулиця А. Аболмасова, будинок 5, приміщення 57, офіс 11, ) визначена акредитованою організацією колективного управління в сфері: «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів».

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень на сайті https://reyestr.court.gov.ua/ зазначене рішення суду залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 року.

На думку відповідачки, наведені обставини унеможливлюють встановлення факту порушення майнових прав позивача, в інтересах якого Організація вчиняла спірні дії щодо відео-фіксації фактів господарської діяльності відповідача.

3. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

Фактичні обставини встановлені судом.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

3.1. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

У відповідності до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей з 76 по 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 432 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 421 Цивільного кодексу України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині 1 ст. 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів.

Відповідно до статті 45 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно ст.47 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Правові засади діяльності організацій колективного управління визначаються Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Відповідно до п. 3 ст. 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ст. 441 ЦК України використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що враховуючи приписи 74 ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Відповідач також повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст. 614, 1166 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організація колективного управління - громадське об`єднання зі статусом юридичної особи, зареєстроване в Установі, що не має на меті отримання прибутку, засноване виключно правовласниками, діяльність якого спрямована на колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав.

Розширене колективне управління - колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організації колективного управління (крім випадків, коли відповідні права вилучені правовласником з колективного управління в порядку, встановленому цим Законом), у визначених цим Законом сферах, що здійснюється акредитованими Установою організаціями у визначених цим Законом сферах.

Відповідно до ч.1 ст.12 зазначеного закону, організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції, зокрема збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам; здійснюють моніторинг правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав згідно зі сферами управління правами, щодо яких зареєстровано організацію, та щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майнові права на які передані їй в управління.

Згідно ч. 4, 5 ст. 12 ЗУ "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" добровільне колективне управління майновими авторськими та суміжними правами може здійснюватися в будь-якій сфері управління правами, крім тих, у яких здійснюється розширене або обов`язкове колективне управління. Розширене колективне управління передбачає право правовласників вилучати повністю або частково належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав з управління акредитованої організації колективного управління в порядку, передбаченому цим Законом. Розширене колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно в таких сферах: 1) публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів; 2) публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції; 3) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою; 4) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у них виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції. Перелік сфер колективного управління, за якими здійснюється розширене колективне управління, визначений цією частиною, є вичерпним.

При цьому положення ч. 6 ст. 16 ЗУ "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" визначають, що організація колективного управління може бути акредитована у відповідній сфері, якщо вона є репрезентативною, тобто: має договори з істотною кількістю правовласників - резидентів України, які в порядку, передбаченому цим Законом, задекларували належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав (відповідно до категорії прав відповідної категорії правовласників, якими має намір управляти організація), які фактично використовуються в Україні; має договори про представництво з аналогічними іноземними організаціями, договори з іноземними правовласниками (відповідно до категорії прав відповідної категорії правовласників, якими має намір управляти організація), які передбачають управління найбільшою кількістю належних правовласникам - нерезидентам України прав на об`єкти авторських і (або) суміжних прав, які фактично використовуються в Україні.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а в частині функціонування електронної системи реєстрації та обліку у сфері авторських і суміжних прав з 1 липня 2019 року.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" внесено відповідні зміни до ЗУ "Про авторське право і суміжні права".

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

3.2. Фактичні обставини, встановлені судом.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

3.2.1. Фактичні обставини, встановлені судом.

Розглянувши матеріали справи, доводи позивача та заперечення представника відповідачки, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

23.02.2017 між ОСОБА_2 (правовласник) та ТОВ "Бест Мьюзік" (видавець) укладено договір № 128-ПФ про передачу виключних авторських і суміжних прав, за п. 2.1. якого правовласник передає видавцю належні правовласнику виключні майнові права на об`єкти, зазначені в додатках до договору, що означає право видавця використовувати об`єкти протягом строку і на території та способами, зазначеними в п. 2.2. договору. За надані виключні майнові права на об`єкти видавець зобов`язується виплачувати правовласнику роялті та виконувати інші зобов`язання, покладені на нього договором.

Способи використання об`єктів, які правовласник передає видавцю, визначені п. 2.2. договору, до яких, зокрема, віднесене публічне виконання об`єкта, у тому числі за допомогою технічних засобів.

За п. 2.3. договору права на використання об`єктів вважаються переданими видавцю з моменту підписання договору та відповідних додатків до нього.

З метою організації збору винагороди за використання об`єктів способами, зазначеними в п. 2.2. договору, видавець має право частково передавати права на використання об`єктів в управління організації, що здійснює управління правами на колективній основі, або іншій аналогічній організації, а також має право наділити таку організацію правом видавати дозволи (субліцензії) на відповідні способи використання і на збір відповідної винагороди в порядку, визначеному договором між також організацією і видавцем, з обов`язковою реєстрацією правовласника у відповідному каталозі такої організації. Видавець зобов`язаний вибрати відповідну організацію для збору винагороди на основі сумлінності. Правовласник передає видавцю право на отримання винагороди за вчинення дій, зазначених у п. 2.2. договору, у тому числі: за публічне виконання твору/фонограми/виконавця та/або запису виконання, опублікованих з комерційною метою, і за повідомлення твору/фонограми/виконання та/або запису виконання в ефірі або по кабелю, а також за вільне відтворення твору, фонограми, виконання, відеокліпу в особистих цілях, на територію і на період, що передує даті укладення договору, а саме: з моменту оприлюднення і/або опублікування і до закінчення строку, за винятком тих випадків, коли винагороду вже було виплачено правовласнику або попереднім правовласникам прав на використання об`єктів, що передаються за цим договором (п. 2.4., 2.5. договору).

Відповідно до п. 2.8. договору правовласник передає видавцю право здійснити будь-які юридичні дії відповідно до чинного законодавства України з метою забезпечення майнових суміжних і/або авторських прав на об`єкти, у тому числі шляхом фіксації фактів порушення суміжних і/або авторських прав, пред`явлення претензій, заяв, судових позовів, представляти і захищати майнові і немайнові інтереси, а також здійснювати будь-які дії, за вибором видавця, юридичні дії, пов`язані із неправомірним використанням об`єктів, права на які передані видавцю відповідно до умов цього договору.

Пунктами 3.2., 3.3. договору передбачено, що видавець має право видавати субліцензії, тобто передавати права для використання (видавати дозволи) третім особам (ліцензіатам), у тому числі з правом видачі ними наступних субліцензій. Правовласник визнає виключне право видавця протягом всього терміну дозволяти використання об`єктів способами, зазначеними в п. 2.2. договору, повністю або частково будь-яким третім особам способами, визначеними видавцем, і в тому обсязі, який видавець визнає за необхідне. При цьому ліцензіату не можуть бути надані права використання об`єктів, що виходять за межі способів використання, які передбачені п. 2.2. цього договору. Видавець зобов`язується використовувати об`єкти і/або видавати дозволи на їх використання з найбільшою комерційною вигодою для правовласника.

Згідно з п. 8.1., 8.2. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом строку, а в частині виконання фінансових зобов`язань - до повного їх виконання. При відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору за 30 і більше днів до закінчення терміну його дії, договір вважається автоматично пролонгованим на тих же умовах і на той самий строк.

23.10.2017 сторони за договором склали додаток № 1.4 до переліку творів, права та способи використання яких передаються правовласнику видавцю, а саме: назва твору - "ІНФОРМАЦІЯ_2", автор музики та тексту - ОСОБА_2 , частка правовласника в музиці та в тексті - 100%, виконавиця - КОLА, частка прав правовласника в творі, що передаються видавцю в цілому - 100%.

Крім того, 23.10.2017 сторони за договором склали додаток № 2.4 до переліку творів записаних на фонограму, права та способи використання яких передаються правовласнику видавцю, а саме: назва твору - "ІНФОРМАЦІЯ_2", автор музики та тексту - ОСОБА_2 , частка правовласника в фонограмі, що передається видавцю - 100%, виконавиця - КОLА, частка прав правовласника у виконанні, що передаються видавцю в цілому - 100%.

26.06.2020 між Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (організація) та ТОВ "Бест Мьюзік" (правовласник) укладено договір № АВ110620 про управління майновими авторськими правами, за п. 2.1., 2.2. якого правовласник надає організації повноваження (невиключне право) здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах, про якій йдеться в цьому договорі), що належать правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії, передбачені цим договором та законом. Надання повноважень на управління правами за цим договором передбачає право на укладення організацією договорів про надання дозволів на використання об`єктів авторських прав третіми особами та/або договорів про виплату винагороди за використання об`єктів авторських прав, здійснення функцій по розподілу та виплаті такої винагороди, а також здійснення будь-яких інших функцій, які прямо не заборонені законом.

За п. 4.1.-4.3. договору організація отримує повноваження здійснювати управління майновими правами правовласника на колективній основі щодо таких видів використання об`єктів авторських прав: публічне використання об`єктів авторських прав (творів): публічне виконання та публічне сповіщення. Правовласник передає організації за цим договором невиключне право здійснювати збір винагороди при використанні об`єктів майнових авторських прав щодо способів, зазначених в підп. 4.1.1.1. та 4.1.1.2. договору.

Пунктами 6.1.-6.3. договору передбачено, що організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані організації за цим договором. Організація має право вживати будь-яких заходів, направлених на захист прав правовласника, у тому числі здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання за письмовим погодженням з правовласником має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. При цьому при здійсненні судового захисту інтересів правовласника стосовно майнових прав, які передані організації в управління, організація може виступати в судовому процесі як від власного імені, так і від імені правовласника, беручи за основу приписи закону. При цьому якщо організація виступатиме від імені правовласника, то ані організації, ані представникам, залученим організацією до такого представництва в судовому процесі, довіреність від правовласника не потрібна (факту наявності цього договору для такого представництва достатньо). Правовласник підтверджує, що організація при захисті прав правовласника в судовому порядку має процесуальні права та обов`язки, в інтересах якої вона діє (правовласника) в рамках, передбачених законом.

Відповідно до п. 7.1. договору організація здійснює розподіл винагороди на підставі закону, статуту та внутрішніх правил організації.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково (п. 9.1. договору).

Згідно з п. 13.2., 13.3. договору організація в разі звернення до суду на захист прав правовласника щодо конкретних об`єктів авторського права повинна від нього отримати окремий дозвіл на таке звернення (за умови, що організація звернулася до суду саме щодо прав, які передані їй в управління). Сторони не визнають жодні можливі спекуляції третіх осіб у судових процесах з приводу повноважень організації на подання позовів в інтересах правовласника та повноважень організації здійснювати представництво інтересів правовласника в судовому процесі. Повноваження організації з приводу ініціювання судового процесу або представництва в такому процесі можуть бути поставлені під сумнів третьою особою виключно у випадку направлення правовласником заяви до суду з приводу обмеженості повноважень організації у відповідному процесі.

У декларації-дорученні до договору від 26.06.2020 правовласник підтвердив наявність в його каталозі (серед об`єктів, на які в нього є права) станом на 26.06.2020 такий об`єкт авторського права: назва музичного твору: "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавиця - КОLА), спосіб використання, щодо якого отриманні майнові авторські права, - публічне виконання, автор музики та тексту - ОСОБА_2 , частка правовласника на публічне використання - 100%, договір, на підставі якого отримані права, - договір № 128-ПФ від 23.02.2017.

Одночасно із декларуванням правовласник, як довіритель, надає цю попередню письмову згоду (дозвіл), яка одночасно є дорученням, за якою організація отримує повноваження здійснювати фіксацію фактів використання зазначених об`єктів авторського права, а також попередню письмову згоду (дозвіл), якою одночасно є дорученням пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами щодо зазначених об`єктів.

26.06.2020 між сторонами підписаний додаток до договору про управління майновими авторськими права, згідно з яким останні узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договорів в цілому, і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою, ніж сума, еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 01 січня року, в якому матиме місце використання (незалежно від кількості використань). Водночас щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче ніж сума, еквівалента 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 01 січня року, в якому матиме місце використання (незалежно від кількості використань).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ТОВ «Бест Мьюзик» наділено майновими авторськими правами щодо музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні «КОLА», а заявник позову - ГС «ОКУАСП», наділений правом збирати винагороду за публічне виконання цього твору, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсації за незаконне використання такого твору від імені та в інтересах ТОВ «Бест Мьюзик».

Вказане свідчить про наявність між ГС «ОКУАСП» та ТОВ «Бест Мьюзик» договірних відносин про управління майновими авторськими правами щодо музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні «КОLА».

19.04.2021 позивач видав довіреність на ім`я Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", за якою з метою усунення будь-яких спірних моментів із представництва в судах своїх інтересів підтверджує повноваження останньої на здійснення будь-яких дій, направлених на реалізацію положень укладеного договору про управління майновими авторськими правами від 26.06.2020, у тому числі звертатися до суду в інтересах і на користь довірителя із стягненням компенсації, збитків або інших сум на рахунок повіреного, реалізовувати право на апеляційне та касаційне оскарження, представляти інтереси довірителя в судах будь-яких інстанцій тощо. Для реалізації зазначених повноважень повірений залучає власних представників без додаткового їх погодження із повіреним. Строк дії вказаної довіреності визначається строком дії договору про управління майновими авторськими правами від 26.06.2020.

Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" 23.01.2020 включена до Реєстру організацій колективного управління, на підтвердження чого свідчить витяг з Реєстру.

Відповідно до підп. 2.2.6., 2.4.9., 2.4.10. статуту Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" напрямками діяльності останньої є: фіксація фактів правопорушень авторського права; здійснення (за участі своїх уповноважених представників) фіксації використання об`єктів авторського права для виявлення можливих порушень щодо майнових авторських прав, що знаходяться в управління організації; виступ в інтересах правововласників (зокрема членів організації) в суді (в будь-яких судах та судових інстанціях).

23.02.2021 Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" Шибруку А. видано довіреність на представництво інтересів спілки перед фізичними та юридичними особами, зокрема із правом виявляти незаконне використання об`єктів авторського права та суміжних прав, а також здійснювати фіксацію і вживати заходів для усунення таких порушень.

18.03.2021 на підставі вказаної довіреності Шибруком А. в кафе-піцерії " Лофт ", що знаходиться за адресою: вул. Бориса Харчука, 2-А, м. Кременець, Тернопільська область, де здійснює господарську діяльність відповідачка, здійснено фіксацію комерційного використання музичного твору за допомогою відеокамери "Sony", про що складений акт фіксації № 18/03/21 комерційного використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання. У вказаному акті міститься посилання на те, що підстава використання об`єкта авторського права представником публічного закладу не заявлена, відео-звукозапис публічного виконання, засвідчений електронним цифровим підписом та розрахунковий документ, виданий закладом, в якому використовувався об`єкт авторського права шляхом публічного виконання: фіскальний чек № від 18.03.2021, 13:54, ФОП Галанець Алла Вікторівна.

У додатках № 1, № 2 до акту зазначено, що у публічному закладі зафіксовано факт публічного виконання 9 музичних творів, зокрема твір "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні «КОLА».

06.05.2021 Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" на адресу відповідачки направлено вимогу до порушника звернутися із заявою про надання дозволу на використання об`єкта авторського права, на підтвердження чого долучено вкладення у цінний лист копію Витягу з Реєстру організацій колективного управління ГС ОКУАСП.

Відповідачкою відповіді на вказану претензію не надіслано, доказів сплати компенсації за порушення авторських прав суду не надано.

Щодо заперечень відповідачки стосовно недостатності наданих позивачем доказів та спроби поставити їх під сумнів, то суд розцінює їх критично з огляду на таке.

Так, згідно висновків Верховного Суду, викладених ним у Постанові №910/12033/18 від 9 липня 2019 року зазначено таке.

Разом з тим суд апеляційної інстанції висунув «універсальні» вимоги до доказів, наданих Організацією (акт фіксації від 30.10.2017 № 52/10/17, відеозапис, фіскальний чек від 30.10.2017):

- з відеозапису та акта фіксації повинно вбачатися можливим встановити, де саме здійснювалася фіксація публічного виконання творів. «Відеозапис повинен містити чітке та однозначне підтвердження адреси або назви місця», в якому здійснювалася фіксація порушення використання авторського чи суміжного права;

- повинно бути відображено точний час та період фіксації публічного виконання. Однак, «оскільки час та дата може бути встановлена користувачем засобу відеофіксації самостійно, повинні бути присутні інші беззаперечні докази дійсних часу та дати проведення зйомки»;

- «з відеозапису повинно бути можливим встановити, якими особами здійснено фіксацію публічного виконання музичних творів. На відеозаписі візуально повинні бути присутні особи, які є представниками організації колективного управління. Крім того, на відеозапису повинно бути зафіксовано зміст довіреностей, документів, що посвідчують особи представників, які здійснюють фіксацію використання авторського чи суміжного права»;

- «повинні бути надані докази того, що у представників особи, що використовувала авторські чи суміжні права, було запитано підстави їх використання, а також, що їм було запропоновано для ознайомлення та підпису акти фіксації. У разі відмови від надання своїх даних та підпису вказаного акту, даний факт також повинен бути зафіксований на відеозапису»,

- які не ґрунтуються на законі (статті 73, 76- 79 ГПК України), є штучними та свідчать про певний суб`єктивізм і обмеженість колегії суддів апеляційного суду у встановленні необхідних обставин (за можливості оцінки доказів у їх сукупності; за відсутності підстав вважати поведінку позивача недобросовісною; за відсутності заперечень відповідача щодо вчинення ним або представником позивача певних дій тощо).

За таких обставин касаційна інстанція вважає за неможливе погодитись з підставами відхилення доказів Організації щодо використання ТОВ «Сітізен Кафе» спірних творів у приміщенні кафе «City Zen» (через порушення апеляційним судом процесуального закону в частині оцінки наявних доказів; стаття 86 ГПК України), що в подальшому призвело до безпідставного скасування законного та обґрунтованого рішення місцевого суду і помилкової відмови в задоволенні даного позову.

У свою чергу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про належність та допустимість названих доказів, у тому числі з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 №957), відповідно до якої представникам уповноважених організацій колективного управління надано право фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Разом з тим саме відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об`єкта суміжних прав. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Водночас апеляційним господарським судом, на відміну від суду першої інстанції, не було досліджено питання спростування/неспростування відповідачем презумпції винного заподіяння шкоди.

Крім того, саме особа, яка здійснює господарську діяльність у приміщенні кафе «City Zen», несе відповідальність за додержання в ній вимог закону щодо охорони права на об`єкти інтелектуальної власності. Невиконання ТОВ «Сітізен Кафе» встановлених законом обов`язків щодо дотримання вимог ЦК України, а саме порядку використання музичних творів, які використовуються в його закладі, є порушенням статей 614, 1166 ЦК України.

Крім того, у Постанові від 20 березня 2018 року у справі №910/7609/17 Верховний Суд зазначив :

«Посилання ТОВ "Кафе Лісова Казка" на те, що відтворення зафіксованих музичних творів у приміщенні, в якому господарську діяльність здійснює відповідач могло здійснюватися самим представником Організації як зацікавленою особою за допомогою належного йому технічного пристрою (зокрема, мобільного телефону) Касаційний господарський суд відхиляє, з огляду на те, що на відповідача покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Крім того, саме відповідач, який здійснює господарську діяльність у відповідному закладі харчування несе відповідальність за додержання вимог закону у ньому, в тому числі, у сфері інтелектуальної власності».

Відповідач у Відзиві щодо недоведеності позивачем факту порушення намагається поставити під сумнів надані Позивачем докази, вказуючи на таке:

1. В акті фіксації відсутні будь-які дані про особу Відповідача, не містить його підпису та факту відмови від підпису.

Проте, суд має за необхідне зазначити, що приписами Закону України «Про авторське право і суміжні права», Закону України «Про ефективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав» не передбачено ані вимог до форми акта фіксації, ані до складу осіб, що його складають, як і не існує законодавчої заборони складати такі акти одноособово представником організації. З огляду на що у заявника не виникло обов`язку надати складений акт на ознайомлення та підписання відповідачеві. Зазначення у акті фіксації про те, що представником публічного закладу не заявлена підстава використання об`єктів авторського права не впливає на дійсність зафіксованих таким актом обставин.

2. На відеозаписі не зафіксовано наявність самого чеку.

Разом з цим, на думку суду, вказане підтверджується і оглядом чеку. Чек зафіксований на 16 хв. 50 сек. відеозапису.

3. Особа, яка здійснювала відеозапис не представилась, не зафіксовано зміст довіреності, документів, що посвідчує дану особу, не розкрила суть та мету питання представникам публічного закладу та інше.

Проте, суд зауважує, що як на початку, так і в кінці відеозапису зазначено, що фіксацію здійснює представник організації колективного управління Артур Шибрук. Також надані заявником позову докази, зокрема, Акт фіксації 18/03/21 від 18.03.2021, який складений Шибруком Артуром Володимировичем та довіреність від 23.02.2021 переконливо свідчать про те, що аудіовідеозапис фіксації порушення 18.03.2021 здійснював представник ГС «ОКУАСП» Шибрук Артур Володимирович.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

На думку суду, відповідачем не надано жодних доказів на спростування цієї обставини.

Приписами Закону України «Про авторське право і суміжні права», Закону України «Про ефективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав» не містить вимог про те, що здійснюючи фіксування факту порушення авторських прав, уповноважена особа має повідомляти будь-кого про мету свого візиту у публічний заклад або представлятися персоналу на камеру чи іншим способом засвідчувати свою особу.

4. Відеозапис не виключає сумнівів, що джерелом походження звуку може бути переносний програвач, яким користувався покупець в момент фіксації, або вказаний звук лунав із інших приміщень, що знаходиться на одному поверсі торгового центру «Омета», поряд із кафе-піцерією «Лофт», у якій здійснює свою господарську діяльність відповідач.

Проте, суд звертає увагу, що представником ГС «ОКУАСП», який перебував всередині приміщенні кафе-піцерії «Лофт» зафіксовано шляхом аудіовідеозапису на стіні приміщення роботу телевізора.

При дослідженні відеофонограми фіксації встановлено, що саме внаслідок наближення фіксуючого пристрою до зазначеного телевізора на відеограмі виникало зображення (відеоряд) та звучання (аудіоряд), що відповідали виконанню аудіовізуальних творів.

При віддаленні фіксуючого пристрою від зазначеного телевізора зображення (відеоряд) та звучання (аудіоряд), що відповідали виконанню аудіовізуальних творів, на відеофонограмі фіксації зникали.

Враховуючи те, що Відповідачем не надано інших переконливих версій щодо можливого джерела звучання на наданій ГС «ОКУАСП» відеофонограмі фіксації у приміщенні Відповідача та доказів на підтвердження цих версій, можна вважати встановленою ту обставину, що джерелом звучання (аудіоряду), що відповідає виконанню аудіовізуальних музичних творів, у даному випадку є телевізор.

Суд зауважує, що на відеограмі (3 хв. 30 сек.) фіксації порушення міститься зйомка куточка споживача кафе, у якому розміщена книга скарг та пропозицій ФОП Галанець Алла Вікторівна, тел. НОМЕР_1 та дані контролюючих органів.

Також, щодо правил здійснення господарської діяльності із використанням музичних творів, то Верховним Судом у Постанові від 16 травня 2017 року у справі № 916/4242/15 зазначено таке.

«Крім того, зазначаючи про те, що надані Організацією докази: акт фіксації та відеозапис (інформація про дослідження якого судом апеляційної інстанції відсутня) не підтверджують факту здійснення публічного виконання спірних музичних творів ПП "СТОД" у приміщенні кафе-клубу "Зазеркалье", у якому останній здійснює господарську діяльність (як встановлено самим же судом), суд апеляційної інстанції не надав оцінки таким доказам у їх сукупності та не врахував, що використання музичних творів у господарській діяльності певної особи неможливе без її ініціативи (у тому числі, свідомого допущення звучання музичних творів у приміщенні, в якому нею здійснюється господарська діяльність); особа, яка здійснює господарську діяльність у відповідному закладі несе відповідальність за дотримання вимог закону у ньому, у тому числі у сфері інтелектуальної власності; право на використання музичних творів у здійсненні господарської (комерційної) діяльності надається суб`єкту, який таку діяльність здійснює, а не певній території, на якій вона (діяльність) здійснюється».

Факт здійснення господарської діяльності Відповідачем у приміщенні підтверджується сукупністю доказів: актом фіксації, самою аудіовідеофіксацією та фіскальним чеком. Факт використання музичного твору безпосередньо пов`язаний із здійсненням господарської діяльності, реєстрація суб`єкта за іншою адресою ніж та, де була фіксація значення не мають (так саме, не має значення, наявність у користувача певних договорів, адже факт їх наявності не може свідчити про те, що Відповідачем не здійснювалось використання музичних творів).

Щодо порушення відповідачкою прав інтелектуальної власності, то суд вважає за необхідне звертає увагу на таке.

Музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні «КОLА» створено одним автором (текст та музика) ОСОБА_2 і позивач набув 100% прав на твір, зокрема і у виключному праві публічного виконання.

Частиною 1 ст. 432 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до ст. 16 цього Кодексу. У ч. 2 згаданої статті визначено способи захисту права інтелектуальної власності.

При порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого ст. 50 Закону, суб`єкти авторського права мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій (п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Відповідно до ст.50 зазначеного Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є, зокрема вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені ст. 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені ст. 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених ст. 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Обґрунтовуючи свої вимоги, організація вказує, що використання відповідачкою у власній господарській діяльності музичного твору шляхом публічного виконання відбулося без дозволу правовласника в особі уповноважених на управління цими правами на території України осіб, без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права" музичний твір з текстом і без тексту - є окремим об`єктом авторського права, який належить конкретному суб`єкту.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права": право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до ч. 3 ст. 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу ст. 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Публічне сповіщення (доведення до загального відома) - передача за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті. (ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Використанням твору в силу ст. 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім`ї чи близьких знайомих цієї сім`ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

За змістом вказаних норм, подача музичного твору за допомогою технічних приладів в приміщенні кафе вважається публічним виконанням твору, публічне виконання музичного твору може відбуватись лише за умови наявності згоди суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав цих творів. Використання музичних творів безпосередньо у публічному закладі (а не шляхом здійснення користувачем передачі таких творів в ефір чи по кабелях) є публічним виконанням.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Аналогічної позиції дотримано у висновках Верховного Суду, які мали місце у Постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №908/364/17 та у Постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року №908/657/17, а саме: «використання музичних творів безпосередньо у публічному закладі (а не шляхом здійснення користувачем передачі таких творів в ефір чи по кабелях) є публічним виконанням».

Разом з цим, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачкою допущено неправомірне використання (без дозволу правовласника або уповноваженої ним організації колективного управління) музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні «КОLА» шляхом його публічного сповіщення 18.03.2021 в кафе-піцерії "Лофт".

Як встановлено судом із фактичних обставин справи, на підтвердження факту використання музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у виконанні «КОLА» у приміщенні кафе-піцерії "Лофт", що знаходиться за адресою: м. Кременець по вул. Б. Харчука, 2 А, Тернопільська область, де здійснює господарську діяльність відповідачка, надано акт фіксації № 18/03/21 комерційного використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання, відео-звукозапис публічного виконання та фіскальний чек № від 18.03.2021, 13:54.

Відтак суд приходить до висновку, що використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди згідно пп.«а» ч.1 ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» є порушенням авторського права.

Проте відповідачка заперечує факт використання музичного твору « КОLА » у кафе-піцерії "Лофт", в якому здійснює свою господарську діяльність, а докази, надані позивачем у підтвердження факту неправомірного комерційного використання відповідачкою музичного твору, вважає такими, що не є належними, допустимими, достовірними тощо.

За правилами ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, дослідивши у судовому засіданні відеозапис фіксації порушення, встановив, що використання музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у виконанні «КОLА» здійснювалося у приміщенні кафе "Лофт" (з 33.05 хв. по 34.56 хв. запису), що знаходиться за адресою: м. Кременець по вул. Б. Харчука, 2 А, Тернопільська область, в якому здійснює господарську діяльність відповідачка, шляхом публічного виконання у приміщенні. Якість відеозапису та безперервна зйомка дають підстави виключити можливість монтажу.

В акті фіксації зазначено, що в приміщенні закладу наявні працюючі прилади/технічні засоби для подання звукової хвилі в діапазоні і з частотою, які сприймаються людським слухом (тобто публічне виконання). Розповсюдження звукової хвилі - публічне виконання безпосередньо зафіксовано на доданому до акту відео-звукозаписі і приймається на слух, а не зором. Фіксація здійснена уповноваженою особою організації Шибруком А. на підставі виданою нею довіреністю від 23.02.2021.

У фіскальному чеку міститься інформація про кафе (його місцезнаходження), фізичну особу-підприємця - відповідачку, її ідентифікаційний номер, дату та час.

Суд відзначає, що представник організації мав право на проведення відеофіксації з огляду на положення п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань», за яким суб`єкти комерційного використання повинні, зокрема не перешкоджати представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, у тому числі за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Отже, незаконне комерційне використання музичного твору зафіксоване за допомогою відеозйомки. Такий доказ самостійно або разом з іншими наявними у справі доказами, зокрема фіскальним чеком, свідчить про виконання у комерційному закладі відповідачки відповідного об`єкта авторського права.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із комерційний використанням у публічному закладі музичного твору без дозволу правовласника шляхом публічного виконання, регулювання яких здійснюється на підставі Закону України "Про авторське право і суміжні права", ГК України, ЦК України.

Суд, також, бере до уваги, що кожен музичний твір є окремим об`єктом авторського права, який належить конкретному суб`єкту, а тому і кожен окремий факт протиправного використання об`єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації.

У додатку від 26.06.2020 до договору від 26.06.2020 №АВ110620 про управління майновими авторськими правами сторони узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в залежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).

На думку суду, позивач згідно наданих ним доказів, довів належність йому авторського права та права на їх захист, а також факт використання об`єктів вказаних прав відповідачкою, розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідачки.

Відповідно до наданих заявником доказів, комерційне використання відповідачкою твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні «КОLА» мало місце 18.03.2021, а тому розмір компенсації, що підлягає стягненню, має визначатися з урахуванням установленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2021 року.

Згідно абз.4 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2021 року - 2 270 гривень.

Таким чином, розмір компенсації за незаконне використання твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні «КОLА» складає 56 750 грн 00 коп., виходячи з наступного розрахунку: 25 (визначений у додатку від 26.06.2020 до договору від 26.06.2020 №АВ110620 еквівалент ціни за використання одного твору способом публічного виконання) х 2 270 (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2021 року)=56 750 грн 00 коп.

Отже, заявником вірно визначений розмір компенсації, що підлягає стягненню з відповідачки.

При цьому, суд бере до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів палати з розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 08.06.2021 у справі №910/168ф3/19, що у будь-якому випадку законодавчо визначена можливість стягнення збитків лише суб`єктом майнових суміжних прав, а організація колективного управління майновими правами таких суб`єктів (позивач) має право на таке стягнення лише на їх користь та за їх дорученням.

Щодо права організації звертатися з позовом в інтересах позивача для захисту його майнових авторських прав на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_2", то суд звертає увагу на таке.

З огляду на те, що 01.07.2020 між ГС «ОКУАСП» та ТОВ «Бест Мьюзик» укладено додаткову угоду №1 до договору про управління майновими авторськими правами, відповідно до якої у разі звернення до суду з позовом в інтересах і на користь правовласника організація має право вимагати присудження на свій рахунок (та має право отримувати на свій рахунок) сум коштів, яких стосується позов, суд приходить до висновку, що уклавши зазначену додаткову угоду №1, ТОВ «Бест Мьюзик» уповноважило ГС «ОКУАСП» правом вимагати присудження сум коштів за незаконне використання авторських прав на її рахунок.

Відтак, ГС «ОКУАСП» правомірно просить стягнути заявлену до стягнення суму на свій рахунок.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки - Галанець Алли Вікторівни , яка на момент фіксації факту порушення майнових авторських прав позивача була фізичною особою-підприємцем, на рахунок Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» є правомірно заявленими та доведеними позивачем, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

4. Щодо статусу відповідачки, як суб`єкта господарювання.

Представник відповідачки, присутній у судовому засіданні 17.05.2022 в режимі відеоконференцзв`язку, надав суду інформацію, що станом на час розгляду справи №921/345/21, Фізичну особу-підприємця Галанець Алли Вікторівни припинено.

Одночасно, присутня у судовому засіданні 17.05.2022 відповідачка - Галанець Алла Вікторівна підтвердила, що станом на момент фіксації правопорушення, вона здійснювала діяльність у приміщенні кафе-піцерії «Лофт» як фізична особа - підприємець.

Пункт 1 частини 1 статті 20 ГПК України закріплює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких с фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Отже, спір належить до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли під час перебування Галанець Алли Вікторівни в статусі фізичної особи - підприємця, оскільки на момент проведення фіксації фактів використання музичних творів в публічному закладі, відповідачка здійснювала господарську діяльність як фізична особа - підприємець.

5. Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому суд, використовуючи право, надане йому статтею 129 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачем покладає на відповідачку у справі - Фізичну особу-підприємця Галанець Аллу Вікторівну та присуджує стягнути з Фізичної особи-підприємця Галанець Алли Вікторівни в користь Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами», що виступає в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" - 2 270 грн 00 коп. судового збору.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, 74-79, 86, 129, 209-210, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з відповідачки - Галанець Алли Вікторівни на рахунок Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» ідентифікаційний код НОМЕР_2 , п/р НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» МФО 305299 в інтересах Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік", 03124, м. Київ, вул. М. Василенко, буд.7-А за незаконне використання твору «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець - КОLА) - 56 750 грн 00 коп. компенсації.

3. Судові витрати покласти на відповідача у справі - Галанець Аллу Вікторівну .

4. Стягнути з відповідачки - Галанець Алли Вікторівни в користь Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", 02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова 5, прм.57, офіс 11, що виступає в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" - 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з відповідача Галанець Алли Вікторівни в користь Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами», 02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова 5, прм.57, офіс 11, що виступає в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Мьюзік» - 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

6. В іншій частині заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу Громадській спілці «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами», відмовити.

Особа, що виступає в інтересах позивача - Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", 02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова 5, прм.57, офіс 11, (Ідентифікаційний код 43370642) ;

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік", 03124, м. Київ, вул. М.Василенко, буд.7-А , (Ідентифікаційний код 40471053) ;

Відповідач - Галанець Алла Вікторівна , АДРЕСА_1 , (Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено протягом 9-ти робочих днів - 30.05.2022.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам за їх зверненням.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко