ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року м. Дніпро Справа № 904/4668/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання: Радіновський Р.Л.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Єфремов В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційні скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН"

та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021р. (суддя Ярошенко В.І., м. Дніпро) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР", м. Дніпро

про відшкодування збитків

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" в якому просить ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" розмір завданих збитків в сумі 899 695,45 грн., розмір судових витрат в сумі 13 495,43 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором № 03/05-2018 від 03.05.2018 р. про виконання робіт у сфері розробки технічної документації.

Позивач зазначає, що технічна документація, яка була розроблена Відповідачем не відповідає вимогам правил пожежної безпеки, а саме п.п. 1.2, 1.3, 1.6, 1.7, 1.11, 1.12, 1.17 розділу 4 Правил пожежної безпеки затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1417 від 30.12.2014 р..

Таким чином, Позивач вважає, що були порушені його права на якісне виконання робіт по виготовленню технічної документації з боку відповідача, що мало наслідком виготовлення виробу, який не відповідає вимогам пожежної безпеки, а як наслідок необхідність у витратах на приведення відділення до вимог чинного законодавства, що і призвело до завдання збитків Позивачу.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що договором та додатком № 1 до договору не визначалися умови експлуатації обладнання ( виготовленого по технічній документації ) та не встановлювалися будь-які вимоги щодо пожежної безпеки, навантаження е/е та інше.

Як зазначає Відповідач, вироблялося декілька тестових варіантів відділення. Для обладнання ( відділення ) не встановлювався гарантій строк. Роботи всі були виконанні Виконавцем та передані Замовнику відповідно до його вимог, побажань та потреб. Щодо інженера з охорони праці, який проводив обстеження, Відповідач зазначає на відсутності належних доказів щодо його повноважень в частині прийняття рішень щодо відповідності чи невідповідності виробу чи умов експлуатації виробу, чи умов експлуатації виробу нормам протипожежної безпеки. Також, Відповідача не було повідомлено про проведення відповідного обстеження. Крім того, Позивачем при проведенні обстежень нічого не вказано про знос обладнання, умови експлуатації обладнання ( та їх відповідність тим параметрам, які задавалися замовником для розробки виконавцем технічної документації ), обізнаність працівників з умовами експлуатації обладнання та усіма іншими чинниками, які мають значення для належної та безпечної експлуатації обладнання.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021 р. у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" про відшкодування збитків у розмірі 899 695,45 грн. відмовлено.

В основу оскаржуваного рішення покладений висновок господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Позивачем не надано до суду жодного доказу звернення до Відповідача з листами, претензіями та/або вимогами щодо необхідності виправлення помилок, доопрацювання технічної документації тощо. Тобто, Позивачем не надано право на усунення Виконавцем недоліків, визначених сторонами в порядку встановленому п. п. 3.3 договору, та за межами такого строку. До того ж, не надано доказів, що підтверджували факт виконання саме Позивачем якісного сервісного обслуговування обладнання у вказаний період. Тобто, такі обставини не дають підстав стверджувати, що неякісне виконання саме Відповідачем робіт з виготовлення технічної документації спричинило збитки Позивачу.

Місцевий господарський суд також зазначив, що відповідні експертизи та перевірки відділень, Позивачем проводилися вже після монтажу та експлуатації обладнання третіми особами, тому відповідна експертна оцінка не може підтверджувати, що саме Відповідачем були порушені умови договору № 03/05-2018 від 03.05.2018 р. про виконання робіт у сфері розробки технічної документації.

Разом з тим, з посиланням на правову позиція викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р по справі № 904/4494/18 та враховуючи положення ст. 124 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Відповідача про стягненні з ТОВ "ДЖАСТ ІН" витрат на правничу допомогу в розмірі 59 822, 91 грн., оскільки відповідно до пункту 9 ст. 165 ГПК України Відповідачем разом з першою заявою по суті спору, якою з боку Відповідача є відзив на позовну заяву, не було подано суду попереднього ( орієнтовного ) розрахунку суми судових витрат, зокрема, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи ( витрати на правничу допомогу ).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021р. у справі № 904/4668/21 в частині відмови у стягненні збитків; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" розмір завданих збитків в сумі 899 695,45 грн..

Також, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" витрат на правничу допомогу в розмірі 59 822,91 грн., Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021р. у справі № 904/4668/21 в оскаржуваній частині. Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" витрат на правничу допомогу в розмірі 62 838,05 грн.. В іншій частині рішення залишити без змін.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ТОВ «ДЖАСТІН» вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021 р. у справі № 904/4668/21 необгрунтованим, постановленим при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, які суд визнав встановленими. Висновки суду, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, а рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про те, що Договором на виконання робіт у сфері розробки технічної документації не передбачалося виконання робіт по технічній документацій та специфікації електроживлення.

Водночас, на думку Скаржника, судом не надано належної правової оцінки виконанню Відповідачем своїх зобов`язань по розробці документації на обладнання. Апелянт наголошує на тому, що документація не була розроблена належним чином і не була передана Апелянту в строки та порядку передбаченому договором, що мало наслідком виготовлення обладнання із значними дефектами, які потребують затрат на їх усунення.

При цьому Скаржник зазначає, що документація мала б бути виготовлена і передана не пізніше 30.08.2018 р., чого зроблено не було. Так, Додатком № 1 до Договору на технічну документацію передбачені строки виконання робіт за договором зокрема: роботи з розробки документації на центральну консоль мають бути виконані протягом 5 робочих днів з дати зарахування авансу; роботи з розробки документації на електроніку мають бути виконані протягом 5 робочих днів з дати зарахування авансу; роботи з розробки концепції протягом 5 робочих днів з дати зарахування авансу. Аванс був сплачений Апелянтом Відповідачу в розмірі 600 000,00 грн. - 22.08.2018 р., що підтверджується платіжним дорученням № 4673712 від 22.08.2018 р..

Скаржник вважає, твердження суду про те, що Позивачем не надано до суду жодного доказу звернення до Відповідача з листами, претензіями та/або вимогами щодо необхідності виправлення помилок, доопрацювання технічної документації тощо - не відповідає дійсності оскільки до позовної заяви додано копію запиту на технічну документацію № 210 від 23.04.2021 р. та копію претензії №1 від 28.04.2021 р..

Скаржник наголошує на некоректності твердження суду про те, що Відповідачу не надано право на усунення недоліків, визначених сторонами в порядку встановленому п.п. 3.3 Договору на технічну документацію та або за межами такого строку, оскільки Апелянт звертався до Відповідача з листом та Претензією з вимогою про надання такої документації, але Відповідач так і не надав документацію Апелянту. Документація була витребувана в Відповідача через суд лише в серпні 2021 р. Так як самої документації не було виготовлено та не було передано Апелянту, Апелянт не мав можливості з нею ознайомитись та надати свої заперечення для усунення недоліків Відповідачем.

Апелянт заперечує проти того, що конструкторська документація була передана Відповідачем в липні 2020 р.. Дане твердження суду нічим не підтверджується. Відповідач не надав: доказів надсилання Апелянту технічної документації та надсилання акту виконаних робіт, підписаного акту виконаних робіт. Крім того, Відповідач сам заперечує факт передачі конструкторської документації Апелянту в пункті 2 заперечень на відповідь на відзив від 07.07.2021 р..

Скаржник зазначає, що невідповідність обладнання вимогам пожежної безпеки є пов`язаною з неналежним виконанням Відповідачем Договору на розробку технічної документації. Тобто невідповідність розпочалась на етапі розробки технічної документації і ця невідповідність була реалізована Відповідачем при виготовленні обладнання та його поставці на підставі неналежно розробленої документації. Саме для доведення цього факту Апелянт і звертався до суду першої інстанції з клопотанням про витребуванням у Відповідача доказів (технічної документації) та клопотанням про проведення експертизи.

Крім того, суд відмовляючи в задоволенні позову посилається на пропуск Апелянтом 12 місячного гарантійного строку. Дане твердження, як вважає Скаржник не може застосовуватись у даних правовідносинах, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода підлягає відшкодуванню, якщо вона завдана протягом десяти років з дня введення в обіг продукції, внаслідок Дефекту в якій завдано шкоду, за умови, що потерпілий пред`явив позов до виробника до закінчення цього строку.

Відтак, на думку Скаржника, діюче законодавство зобов`язує виробника продукції виготовляти її з дотриманням належного рівня безпеки незалежно від того чи передбачені такі вимоги умовами договорів чи ні. Апелянт замовляючи у Відповідача послуги з розробки технічної документації на обладнання та поставку самого обладнання добросовісно розраховував, що така продукція буде відповідати достатньому рівню безпеки для такого роду продукції.

Також, Скаржник вказує на те, що рішення суду у справі № 904/4668/21 було прийняте 05.10.202l p., в той же час повний текст було виготовлено 18.10.2021 р. Таким чином було допущено порушення процесуальних строків виготовлення повного тексту рішення, а саме ч. б ст. 233 ГПК України.

В апеляційній скарзі, Позивач зазначає, що витрати Апелянта на правову допомогу при підготовці апеляційної скарги склали 10 000,00 грн..

Окрім того, Скаржник просить апеляційний суд задовільнити його клопотання про призначення судової пожежно-технічної експертизи, у задоволені якого було безпідставно відмовлено судом першої інстанції. Так, відмовляючи в проведенні експертизи суд першої інстанції керувався тим, що не подано жодного доказу в обґрунтування останнього, які викликали б у суду сумніви щодо встановлення факту невідповідності поставленого обладнання вимогам правил пожежної безпеки та обґрунтованості вимог Позивача щодо відшкодування завданої шкоди, а саме витрат на перекомутацію поставленого обладнання. В той же час Позивач надавав докази невідповідності поставленого обладнання вимогам пожежної безпеки, та експертну оцінку протипожежного стану № 3014/1908 від 19.08.2021 р., яка проведена експертом Жуковцем Я.С., який діє на підставі ліцензії виданої наказом ДСНС «Про видачу ліцензій на провадження господарської діяльності з надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення» від 29.11.2019 р. № 690. Також надавалась службова записка інженера з охорони праці Згурського Ю.М. про невідповідність конструкції правилам пожежної безпеки саме конструкції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим в частині відмови у задоволенні клопотання Відповідача про стягнення з ТОВ «ДЖАСТ ІН» витрат на правничу допомогу в розмірі 59 822, 91 грн..

При цьому Скаржник зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання Відповідача про стягнення з ТОВ «ДЖАСТ ІН» витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції послався на той факт, що Відповідачем не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат на правничу допомогу при поданні відзиву на позовну заяву.

Скаржник наголошує на тому, що Відповідачем було надано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу вже після подачі відзиву на позовну заяву із зазначенням поважності причин подання такого розрахунку поза межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, та клопотанням про поновлення таких строків.

Поважність пропущення строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу пояснюється тим, що оскільки рішення звернутися за професійною правничою допомогою для здійснення представництва інтересів Відповідача було прийнято після подачі відзиву на позовну заяву, а договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «А С.А. ГРУП» було укладено лише 02.08.2021 р., попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу було подано не з відзивом на позовну заяву.

Скаржник зазначає, що представником Відповідача у попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу зазначалось про те, що Відповідач зобов`язується надати всі належні докази на підтвердження понесених витрат у зв`язку із розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від ТОВ "ТІВІАР" надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ДЖАСТ ІН», в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою та просить апеляційну скаргу ТОВ «ДЖАСТ ІН» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021 р. у справі № 904/4668/21 без змін. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТ ІН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІВІАР» витрати на правничу допомогу в розмірі 40 290,60 грн..

Зокрема, Товариство посилається на те, що предметом спору у справі, що розглядається є стягнення збитків, що виникли на думку Позивача у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов договору № 03/05-2018 від 03.05.2018 р. про виконання робіт у сфері розробки технічної документації. При цьому, Позивач на підтвердження понесених збитків надав до суду платіжні доручення та рахунки на оплату робіт з перекомутації електроживлення ряду відділень, а разом із заявою про збільшення позовних вимог від 19.08.2021 р. платіжні доручення на оплату «заміни електропроводки відділень». Проте, умовами Договору поставки та Договору про виконання робіт, не було передбачено поставку будь-яких елементів чи конструкцій електроживлення чи виконання будь-яких робіт по розробці технічної документації щодо розміщення, монтування чи встановлення систем/схем електроживлення у відділеннях Позивача.

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що до видів робіт Виконавця (Відповідача ), згідно з вказаним Додатком не включалося виконання робіт по розробці технічної документації та специфікації електроживлення відділень типу СМАРТ, схем прокладання кабелів електроживлення відділення чи схем встановлення автоматів живлення. Тому, Відповідач не може нести відповідальність за якість робіт, які не передбачені Договором та не виконувались Відповідачем для Позивача.

Товариство також вказує на те, що Позивач ототожнює поняття «технічна документація» та «проектна документація». Проте, ці поняття не є тотожними. Технічна документація, на відміну від проектної, вимагає дотримання Правил пожежної безпеки в Україні виключно у випадках, коли сторони включили відповідні умови до договору. Також, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір поставки № 31/01- 2018 від 31.01.2018 p., відповідно до умов якого ТОВ «ТІВІАР» прийняв на себе зобов`язання передати торгівельне обладнання ТОВ «ДЖАСТ ІН» в кількості та номенклатурі, узгодженій сторонами у специфікаціях. Відповідно до умов договору, монтаж, розміщення та приєднання обладнання до електричних мереж здійснювалося Позивачем самостійно. При цьому, ТОВ «ТІВІАР» не постачало ТОВ «ДЖАСТ IН» електроприладів та/або електричної кабельної продукції.

Крім того, Товариство зазначає про те, що саме Позивач, як власник електроустановки, був зобов`язаний дотримуватись вимог ПУЕ та ППБУ як при здійсненні монтажу, електричних мереж ти приладів для функціонування відділення з подальшим приєднанням до електричних мереж, так і в ході подальшої експлуатації електричних приладів.

Товариство наголошує, що посилаючись на нібито невиконання Відповідачем умов Договору № 03/05-2018 від 03.05.2021 р. в частині передання технічної документації, виявлених в результат робіт недоліків, складання та підписання акту виконаних робіт, Позивач, в той же час, протягом понад трьох років не заявляв жодних претензій до Відповідача. Більше того, Позивачем було сплачено та прийнято без зауважень обладнання, виготовлене Відповідачем із використанням розробленої технічної документації. Прийнявши без зауважень обладнання, поставлене Відповідачем за Договором поставки № 31/01-2018 від 31.01.2018 p., Позивач як протягом узгодженого сторонами гарантійного строку, так і після його спливу, не повідомляв про будь-які виявлені недоліки у поставленому обладнанні. При цьому, жодних доказів на підтвердження того, що саме поставлене Відповідачем обладнання або неякісно виконані роботи призвели до заподіяння Позивачу збитків матеріали справи не містять. З урахуванням викладених доводів, вбачається недобросовісність поведінки Позивача і намагання отримати безпідставні вигоди за рахунок Відповідача.

Відповідач у відзиві на позов, також зазначає, що попередній (орієнтовний ) розмір витрат на професійну правничу допомогу, які очікує понести Відповідач у зв`язку із переглядом справи в апеляційному порядку складе 40 290,60 грн..

У письмових поясненнях на відзив Відповідача на апеляційну скаргу по справі № 904/4668/21, Позивач зазначає, що так як Відповідач не виконав свої зобов`язання по Договору, а саме підготував документацію неякісно, некомпетентно, недобросовісно та порушив строки передбачені Договором - обладнання, яке було виготовлене на підставі цієї конструкторської документації має дефекти - порушення правил пожежної безпеки в частині відсутності негорючого матеріалу між електропроводкою та горючими основами з яких виготовлене обладнання. На думку Апелянта Відповідач мав вчасно виготовити документацію та зазначити в конструкторські документації, в деталях в яких використовується електрокабель, LED лента і інші електричні елементи, необхідність відмежування цих елементів конструкцій від інших елементів обладнання негорючим матеріалом, чого зроблено не було або зроблено лише часткового. У зв`язку з чим Апелянт і поніс витрати на перекомутацію електроживлення.

Апелянт зазначає, що Позивач здійснив всі можливі дії для самостійного проведення експертизи, але внаслідок протиправних дій Відповідача, які полягають в невиконання умов договору та ненаданні документів - йому це не вдалось.

На думку Апелянта твердження Відповідача про «художнє оздоблення обладнання» елементами електричного обладнання підлягає критичній оцінці з боку суду. Апелянт, згідно Договору, замовляв технічний документ на підставі якого буде виготовлене обладнання, а не художній твір. Крім того в конструкторські документації не вказано, що LED стрічка чи електричний кабель - це декор, а вказані прямі вказівки щодо їх розміщенні в обладнанні, зокрема в деталі PIJS02.000.000-00 «Свіглодіодну стрічку приклеїти до панелі», «Електрокабель кріпити до панелі за допомогою стяжок». Тобто наявні прямі вказівки до розміщення елементів електроживлення в обладнанні з порушенням правил пожежної безпеки.

Апелянт вважає, що твердження Відповідача про відсутність схем прокладання кабелів та елементів живлення, спростовується самою технічною документацією долученою до матеріалів справи.

Щодо твердження Відповідача про відмінність понять «технічна» і «проектна» документація та те, що технічна документація має відповідати правилам пожежної безпеки виключно у випадку якщо це передбачено умовами договору, то за думкою Позивача - Відповідач не навів достатньо аргументів щодо відмінності цих понять та можливості не виконувати правила пожежної безпеки при розробці конструкторської документації.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖАСТ ІН» не скористалося своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ТІВІАР», що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (суддя - доповідач) - Кощеєв І.М., судді - Подобєд І.М., Чус О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021р..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 09.12.2021 р..

08.12.2021 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої, у зв`язку з відпусткою члена колегії - судді Чус О.В., розгляд справи № 904/4668/21 в судовому засіданні не відбувся.

У зв`язку з виходом на роботу члена колегії - судді Чус О.В., ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2021 р. розгляд апеляційної скарги призначити в судове засідання на 20.01.2022 р..

19.01.2022 р., від ТОВ "ДЖАСТ ІН" до суду надійшло клопотання про участь його представника - Тронь І. В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon".

19.01.2022 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої, у зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого колегії - судді Кощеєва І.М., розгляд справи № 904/4668/21 в судовому засіданні не відбувся.

У зв`язку з виходом на роботу головуючого колегії - судді Кощеєва І.М., ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2022 р. розгляд апеляційної скарги призначити в судове засідання на 10.02.2022 р..

Розпорядженням керівника апарату суду від 07.02.2022 р., у зв`язку з відпусткою судді Подобєда І.М. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021 р. здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/4668/21, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Чус О.В., Орєшкіна Е.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Чус О.В., Орєшкіна Е.В., апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021р. у справі № 904/4668/21.

10.02.2022 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В. - члена колегії суддів, розгляд справи № 904/4668/21 в судовому засіданні не відбувся.

У зв`язку з виходом на роботу судді Орєшкіної Е.В. - члена колегії суддів, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2022 р. розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання на 03.03.2022 р..

03.03.2022 р. розгляд справи №904/4668/21 в судовому засіданні не відбувся.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2022 р. розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання на 19.05.2022 р..

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" - адвоката Єфремова Валерія, електронною поштою до суду надійшло клопотання про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon": ІНФОРМАЦІЯ_1 , № тел. НОМЕР_1 .

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2022 р., судове засідання у справі №904/4668/21 призначене на 19.05.2022 р., вирішено провести з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" електронною поштою до суду надійшло клопотання про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2022 р., судове засідання у справі №904/4668/21 призначене на 19.05.2022 р., вирішено провести з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon".

19.05.2022 р. по розгляду справи оголошено перерву на 31.05.2022 р..

В ході апеляційного розгляду справи Позивач просив призначити у справі судову пожежно-технічну експертизу.

В обгрунтування цього клопотання Заявник наголосив, що висновок експертизи дозволить підтвердити факт невідповідності поставленого обладнання вимогам правил пожежної безпеки та обґрунтованість вимог Позивача щодо відшкодування завданої шкоди, а саме витрат на перекомутацію поставленого обладнання.

Колегія суддів зауважує, що аналогічне клопотання Позивач заявляв під час розгляду справи у суді першої інстанції, у задоволенні якого судом було відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги твердження та заперечення сторін, також не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

За приписами ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

З огляду на приписи ст. ст. 99, 101 ГПК України, проаналізувавши клопотання Позивача про призначення пожежно-технічної експертизи, за оцінкою суду апеляційної інстанції, Позивачем не доведено підстав для її призначення під час апеляційного перегляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що у даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів без застосування спеціальних знань.

31.05.2022р. на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН"- адвоката Давидової О.М., про відкладення розгляду справи. Вказане лопотання та заява не містять кваліфікованого електронного підпису.

За ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Статтею 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Станом на 31.05.2022р., оригінали клопотання та заяви в паперовій формі до господарського суду не надходили.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність кваліфікованого електронного підпису, суд не вважає вказане клопотання офіційним документом та не розглядає його.

Згідно частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відсутні підстави для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 31.05.2022р. за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 31.05.2022 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

31.01.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тівіар" ( Постачальник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" (Покупець ) укладено Договір поставки № 31/01-2018, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується передати торговельне обладнання, надалі - "обладнання", у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти обладнання в кількості і номенклатурі, узгодженій сторонами у специфікаціях, та сплатити його вартість на умовах даного договору.

Згідно пункту 3.11 договору належне проведення Постачальником монтажу (зборки) обладнання визначеного відповідного специфікацією оформляється (підтверджується) підписанням сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Покупець зобов`язаний підписати акт приймання-передачі виконаних робіт в день завершення Постачальником монтажу (зборки) обладнання визначеного відповідною специфікацією. В разі, якщо Покупець відмовився підписати акт приймання-передачі виконаних робіт у вище зазначений термін, Покупець зобов`язаний протягом одного дня з моменту завершення монтажу (зборки) обладнання по відповідній специфікації, надати Постачальнику обґрунтовану письмову відмову від підписання акту приймання-передачі виконаних робіт з обов`язковим зазначенням причин відмови. У разі ненадання Покупцем у зазначений строк Постачальнику письмової обґрунтованої відмови від підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, акт приймання-передачі виконаних робіт вважається підписаним Покупцем у день завершення монтажу (зборки) обладнання по відповідній специфікації, а монтаж (зборка) Постачальником обладнання по відповідній специфікації вважається виконаним належним чином (якісно, вчасно та у повному обсязі). Неможливість повного або часткового проведення монтажу (зборки) обладнання по відповідній специфікації Постачальником через відсутність комплектуючих та/або окремих частин обладнання по відповідній специфікації, за умови повною (належного) виконання Постачальником зобов`язання по передачі обладнання по відповідній специфікації Покуплю не є підставою для відмови Покупця у підписані акту приймання-передачі виконаних робіт. Умови даного пункту застосовуються лише у випадку проведення Постачальником монтажу (зборки) обладнання.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що в разі, якщо Покупець доведе, що недоліки обладнання виникли до передачі його Покупцю за накладною Постачальника або під час його монтажу чи експлуатації, з вини Постачальника, та останній визнає претензію Покупця, тоді Постачальник гарантує усунення виробничих недоліків обладнання, виявлених під час приймання, монтажу чи експлуатації протягом 12 місяців з моменту його передачі Покупцю. При цьому обов`язковим є виклик представника Постачальника для складання акту виявлених недоліків. Строк усунення недоліків або заміни обладнання, у випадку підписання сторонами акту виявлених недоліків, становить : 3 (три) календарних дні з моменту складання акту для усунення недоліків або заміни елементів несправність яких призводить до зупинки роботи обладнання та загрози втрати матеріальних цінностей; 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту складання акту для усунення недоліків або заміни елементів освітлення; 30 (тридцять) календарних днів з моменту складання акту для усунення усіх інших несправностей обладнання.

У випадку, коли представник Постачальника не прибув для складання акту у 7-денний строк з моменту отримання Постачальником письмового повідомлення Покупця про виявлені недоліки, то строк усунення недоліків або заміни обладнання становить; 3 (три) календарних дні з моменту отримання постачальником оригіналу акту виявлених недоліків, підписаного уповноваженим представником Покупця та незалежною компетентною стороною, для усунення недоліків або заміни елементів несправність яких призводить до зупинки роботи обладнання та загрози втрати матеріальних цінностей; 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання Постачальником оригіналу акту виявлених недоліків, підписаного уповноваженим представником Покупця та незалежною компетентною стороною, для усунення недоліків або заміни елементів освітлення; 30 (тридцять) календарних днів з моменту отримання постачальником оригіналу акту виявлених недоліків, підписаного уповноваженим представником покупця та незалежною компетентною стороною, для усунення усіх інших несправностей обладнання.

Відповідно пунктом 5.2 договору гарантійні зобов`язання Постачальника не поширюються на товари, які вийшли з ладу з наступних причин: акту вандалізму, або інших протиправних дій третіх осіб; фізичного впливу на обладнання при необережних, чи некваліфікованих діях персоналу замовника, або третіх осіб; потрапляння сторонніх предметів на деталі та вузли обладнання; порушення Замовником правил транспортування, зберігання, та експлуатації обладнання; самостійного встановлення Замовником не погоджених з виконавцем деталей та вузлів; модифікації обладнання без погодження з Виконавцем; пошкодження скляних елементів; хімічні ушкодження.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 1 року, але у будь-якому випадку не припиняє свою дію раніше дати здійснення остаточного розрахунку між сторонами (пункт 9.1 договору).

03.05.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тівіар" (Виконавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" ( Замовник ) укладено Договір № 03/05-2018 про виконання робіт у сфері розробки технічної документації, згідно з пунктом 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Виконавець за завданням Замовника викладеним у додатках цього договору, зобов`язується виконати комплекс робіт у сфері розробки технічної документації та специфікації для прийому-видачі посилок та інших послуг (надалі - роботи).

Виконавець виконує роботи згідно до умов цього договору та відповідних додатків до нього. Детальний перелік робіт, вартість та порядок їх оплати, а також строки виконання робіт, фіксуються у додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною (пункти 1.2, 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору Виконавець несе відповідальність за оперативне управління і організацію виконання своїх обов`язків, передбачених договором.

Виконавець зобов`язується, зокрема, виконувати роботи якісно, компетентно і добросовісно у відповідності до узгоджених сторонами додатків, у разі надходження від Замовника повідомлення про зміну в вимогах до завдань, враховувати такі зміни при подальшому надані таких послуг ( підпункт 2.2.4 пункту 2.2 договору ).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що факт виконання робіт підтверджується відповідним актом про надання послуг, який складається Виконавцем та надається на підпис Замовнику протягом 3 (трьох) робочих днів після завершення виконання робіт. Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі виконаних робіт протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати отримання від Виконавця відповідного акту та передання результату робіт Замовнику. Якщо в зазначений вище строк Замовник не підписав акт або не надав Виконавцю письмову мотивовану відмову від його підписання, роботи вважаються прийнятими Замовником в повному обсязі, а акт вважається підписаним.

У випадку мотивованої відмови Замовника від підписання акту прийому-передачі, сторони в строк не пізніше 3-х (трьох) робочих днів з дати одержання Виконавцем мотивованої відмови Замовника, підписують протокол, який містить перелік істотних недоліків і строки їх усунення. Виконавець зобов`язаний за власний рахунок усунути такі недоліки у вказаний замовником строк. Прийняття послуг та підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг Замовником здійснюється після усунення всіх недоліків у встановленому договором порядку ( пункт 3.3 договору ).

Усі зміни та доповнення в цей договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору. Зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками ( пункти 7.2, 7.3 договору ).

В додатку № 1 до договору "Вартість робіт по розробці технічної документації та специфікації поштового відділення СМАРТ" передбачено вид робіт, який має виконати відповідач, а саме: 1. Розробка концепції, в т. ч.: брифінг функціоналу відділення; брифінг бізнес моделі моделі відділення; брифінг формату відділення; брифінг підбору матеріалів; брифінг підбору електроніки та периферії; складання ТЗ (три ітерації); складання кошторису та розміщення на виробничі. 2. Розробка рендеру (візуалізації). 3. Розробка КД на центральну консоль (три ітерації). 4. Розробка КД на меблеві елементи. 5. Розробка КД електроніку. 6. Брифінг змін в конструкторську документацію (адаптація, покращення експлуатаційних характеристик). 7-10. Виробництво тестового відділення 1.0 - 1.3. 11. Пуско-накладна та усунення помилок пілотної партії. 12. Патентування на території України. 13. Авторський нагляд.

Загальна вартість робіт без ПДВ становить 1 490 000,00 грн.. Сума ПДВ становить 298 000,00 грн.. Загальна вартість робіт з ПДВ становить 1 788 000,00 грн..

Додатковою угодою № 3 від 28.08.2019 р. внесено зміни до договору поставки № 31/01-2018 від 31.01.2018 р., в частині поставки товару.

Факт поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю "Тівіар" Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" підтверджується підписаними в двосторонньому порядку видатковими накладними.

01.03.2021 р. директором ТОВ "ДЖАСТ ІН" видано наказ № 01/03/21 "Про проведення обстеження електроживлення відділень Товариства типу СМАРТ на предмет відповідності вимогам правил пожежної безпеки". Наказано інженеру з охорони праці Згурському Ю.М. провести перевірку електроживлення відділень Товариства типу СМАРТ на відповідність правилам пожежної безпеки (пункт 1 наказу).

10.03.2021 р. Згурським Ю.М. надано директору ТОВ "ДЖАСТ ІН" службову записку, відповідно до якої: "За фактом проведеного обстеження електроживлення відділень Товариства типу СМАРТ встановлено, що конструкція відділення ймовірно не відповідає вимогам правил пожежної безпеки, зокрема в частині прокладання кабелів живлення відділення та некоректною роботою автоматів живлення". Запропоновано провести перекомутацію електроживлення відділень типу СМАРТ та провести детальне експертне дослідження відповідності конструкції відділення типу СМАРТ правилам пожежної безпеки в частині електроживлення кваліфікованими експертами в даній галузі.

У зв`язку з результатами обстеження електроживлення відділень Товариства типу СМАРТ, було видано наказ № 11/03/21 від 11.03.2021 р. "Про проведення перекомутації електроживлення відділень Товариства типу СМАРТ. Проведення експертного дослідження".

За твердженням Позивача, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем свої зобов`язань за договором, перший поніс збитки з проведення робіт по перекомутації/заміні електроживлення відділень. На підтвердження вказаних обставин Позивач надає платіжні доручення, акти здачі прийняття робіт, акти надання послуг, рахунки-фактури.

Посилаючись на вищевказані обставини, Позивач просить суд стягнути з Відповідача матеріальні збитки у загальному розмірі всіх вищезазначених витрат, а саме у сумі 899 695,45 грн., з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін ( пояснення представника Позивача на попередньому судовому засіданні ), дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно приписів статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1)протиправної поведінки; 2)шкоди; 3)причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, Позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача матеріальні збитки у розмірі 899 695,45 грн, які були спричинені неповним та неякісним виконанням Відповідачем послуг за договором.

Як встановлено судом вище, додатковою угодою № 3 від 28.08.2019 внесено зміни до договору поставки № 31/01-2018 від 31.01.2018, а саме сторони погодили змінити та викласти додаток № 5 від 27.04.2018 р., яким узгодили кількість та номенклатуру обладнання, що постачається для 270 відділень різного типу Smart, а саме повний набір меблів та комплектуючих (стіл, балдахін, поштомат, колона, шафи, двері) в залежності від типів відділень.

В додатку № 1 до договору "Вартість робіт по розробці технічної документації та специфікації поштового відділення СМАРТ" передбачено вид робіт, який має виконати відповідач, а саме: 1. Розробка концепції, в т. ч.: брифінг функціоналу відділення; брифінг бізнес моделі моделі відділення; брифінг формату відділення; брифінг підбору матеріалів; брифінг підбору електроніки та периферії; складання ТЗ (три ітерації); складання кошторису та розміщення на виробничі. 2. Розробка рендеру (візуалізації). 3. Розробка КД на центральну консоль (три ітерації). 4. Розробка КД на меблеві елементи. 5. Розробка КД електроніку. 6. Брифінг змін в конструкторську документацію (адаптація, покращення експлуатаційних характеристик). 7-10. Виробництво тестового відділення 1.0 - 1.3. 11. Пуско-накладна та усунення помилок пілотної партії. 12. Патентування на території України. 13. Авторський нагляд.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, а ні договором поставки, а ні договором виконання робіт у сфері розробки технічної документації не передбачалося поставка або виконання робіт по технічній документацій та специфікації електроживлення відділень типу СМАРТ, схем прокладання кабелів електроживлення відділення чи схем встановлення автоматів живлення.

Тобто, умови договорів чітко визначено, який саме товар має поставити Відповідач та яку саме технічну документацію та специфікації поштового відділення СМАРТ він має розробити.

На виконання умов договору поставки, сторонами були підписані в двосторонньому порядку, без будь-яких заперечень та зауважень, видаткові накладні, з приміткою, що вони є невід`ємною частиною підписаних позивачем та відповідачем актів.

Позивач зазначає, що 10.03.2021 р. було проведено обстеження електроживлення відділень типу "Smart Parcel Shор" розроблених на підставі технічної документації, де виявилося, що відділення не відповідають вимогам правилам пожежної безпеки, тобто обладнання є неналежної якості.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що в разі, якщо Покупець доведе, що недоліки обладнання виникли до передачі його Покупцю за накладною Постачальника або під час його монтажу чи експлуатації, з вини Постачальника, та останній визнає претензію покупця, тоді Постачальник гарантує усунення виробничих недоліків обладнання, виявлених під час приймання, монтажу чи експлуатації протягом 12 місяців з моменту його передачі покупцю. При цьому обов`язковим є виклик представника Постачальника для складання акту виявлених недоліків.

Однак, в силу приписів пункту 5.1 договору поставки протягом 12-місячного гарантійного терміну жодної претензії щодо якості товару Відповідачу не надходило, для складання акту виявлених недоліків представник не викликався.

Пунктами 3.2 - 3.4 договору виконання робіт у сфері розробки технічної документації № 03/05-2018 встановлено, що факт виконання робіт підтверджується відповідним актом про надання послуг, який складається виконавцем та надається на підпис замовнику протягом 3 (трьох) робочих днів після завершення виконання робіт. Замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі виконаних робіт протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати отримання від виконавця відповідного акту та передання результату робіт замовнику. Якщо в зазначений вище строк замовник не підписав акт або не надав виконавцю письмову мотивовану відмову від його підписання, роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі, а акт вважається підписаним. У випадку мотивованої відмови замовника від підписання акту прийому-передачі, сторони в строк не пізніше 3-х (трьох) робочих днів з дати одержання виконавцем мотивованої відмови замовника, підписують протокол, який містить перелік істотних недоліків і строки їх усунення. Виконавець зобов`язаний за власний рахунок усунути такі недоліки у вказаний замовником строк. Прийняття послуг та підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг замовником здійснюється після усунення всіх недоліків у встановленому договором порядку. У разі неусунення виконавцем недоліків, визначених сторонами в порядку встановленому п. п. 3.3 договору, замовник має право усунути вказані недоліки власними милами або шляхом залучення третіх осіб. У такому випадку виконавець зобов`язаний відшкодувати замовникові понесені ним витрати на усунення недоліків та відшкодувати заподіяні збитки (у разі підтвердження їх наявності), протягом трьох років робочих днів з моменту направлення замовником відповідної вимоги про це.

Між тим, Позивачем не додано до матеріалів справи підписаний акт про надання послуг за договором № 03/05-2018 від 03.05.2018 р. про виконання робіт у сфері розробки технічної документації та/або обґрунтованої відмови у підписані відповідного акту.

Як зазначалося раніше, Позивачем 10.03.2021 р. було проведено обстеження електроживлення відділень типу "Smart Parcel Shор" розроблених на підставі технічної документації, за фактом якого встановлено, що конструкція відділення ймовірно не відповідає вимогам правил пожежної безпеки, зокрема в частині прокладання кабелів живлення відділення та некоректною роботою автоматів живлення та в подальшому проведено перекомутації електроживлення відділень Товариства типу СМАРТ.

Позивач стверджує, що Згурським Ю.М. у службовій записці від 10.03.2021 р. вказано на недоліки саме конструкції відділення, а не його поточного стану, тому за конструкцію відділення відповідальність несе проектувальник та виробник.

Проте, як встановлено судом вище, Позивачем не надано до суду жодного доказу звернення до Відповідача з листами, претензіями та/або вимогами щодо необхідності виправлення помилок, доопрацювання технічної документації тощо.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правомірно зауважено, що Позивачем не надано право на усунення Виконавцем недоліків, визначених сторонами в порядку встановленому п. п. 3.3 договору, та або за межами такого строку.

Як вбачається з матеріалів справи, виконанні роботи за договором № 03/05-2018 від 03.05.2018 р. про виконання робіт у сфері розробки технічної документації остаточно були закінчені Відповідачем у 2018 році, конструкторську документацію Позивачу надіслано у липні 2020 року.

Докази невідповідності вимогам правил пожежної безпеки конструкції відділення типу СМАРТ Позивачем надано у 2021 році, тобто вже після монтажу та тривалого часу експлуатації обладнання третіми особами.

Також, як слушно звернув увагу суд першої інстанції - Позивачем в підтвердження своєї позиції не надано доказів того, що монтажем та розробкою електроживлень відділень типу СМАРТ проводилося Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР". До того ж, не надано доказів, що підтверджували факт виконання саме Позивачем якісного сервісного обслуговування обладнання у вказаний період. Разом з тим, суд не може брати до уваги лише доводи Позивача, оскільки вони не є доказом у розумінні вимог ст. 73 ГПК України, тим більше без надання інших доказів, а є лише позицією сторони щодо виниклих правовідносин.

Тобто, такі обставини не дають підстав стверджувати, що неякісне виконання саме Відповідачем робіт з виготовлення технічної документації спричинило збитки Позивачу.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що експертна оцінка протипожежного стану № 3014/1908 від 19.08.2021 р., яка проведена експертом Жуковцем Я.С. - не може підтверджувати, що саме Відповідачем були порушені умови договору № 03/05-2018 р. від 03.05.2018 р. про виконання робіт у сфері розробки технічної документації, оскільки відповідні експертизи та перевірки відділень, Позивачем проводилися вже після монтажу та експлуатації обладнання третіми особами.

Надаючи оцінку аргументам апеляційної скарги з посиланням на порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, то колегія суддів зазначає, що посилання Скаржника у на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у призначенні судової експертизи у справі, є необґрунтованим з огляду на таке.

Судова експертиза, в розумінні статті 1 Закону України "Про судову експертизу", це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи ( аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2021 р. у справі № 927/685/20 ).

Здійснивши аналіз наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, проаналізувавши правовідносин, що склалися між сторонами, встановивши, що докази, подані сторонами є зрозумілими, достатніми та не є суперечливими та за відсутності потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних у справі, суд першої інстанції правомірно відмовив Позивачу у клопотанні про призначення судової експертизи у справі, а не безпідставно, на що помилково посилається Скаржник.

Незгода Скаржника з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи не свідчить про прийняття судом рішення з порушенням норм процесуального права та не є підставою для його скасування з цих причин.

Отже, Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення Відповідачем протиправних дій під час виконання умов спірного договору, як і не надано доказів наявності вини Відповідача.

За вказаних обставин, Позивач не довів суду належними засобами доказування причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та заподіянням збитків, зокрема, протиправність поведінки Відповідача як заподіювача збитків та докази вини останнього.

Таким чином, господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність Позивачем порушення Відповідачем узгоджених договірних зобов`язань, як підставу для застосування до нього цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків у розмірі 899 695,45 грн..

Зважаючи на викладене у сукупності суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення Скаржником не наведено.

Щодо судових витрат Відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 59 822,91 грн., у стягненні яких місцевий господарський суд відмовив, що оскаржується Відповідачем в апеляційному порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Подібна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц.

Згідно з положеннями частини 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 1, 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції Відповідачем разом з першою заявою по суті спору, якою з боку Відповідача є відзив на позовну заяву, відповідно до пункту 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, не було подано суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, зокрема, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи (витрати на правничу допомогу).

Враховуючи наведені обставини, положення ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, пославшись на аналогічну правову позиція щодо відмови у задоволенні відповідної заяви у разі відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р по справі № 904/4494/18, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання Відповідача про стягненні з ТОВ "ДЖАСТ ІН" витрат на правничу допомогу в розмірі 59 822, 91 грн..

Щодо доводів Скаржника викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів погоджується з тим, що положення ст. 124 Господарського процесуального кодексу України не містить імперативних приписів про те, що у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, суд зобов`язаний відмовити у відшкодуванні судових витрат. Натомість, частиною другою ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Тобто, застосування відповідних положень ст. 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи ( аналогічну правову позиція викладено в постанові Верховного Суду від 21.05.2020 р по справі № 922/2167/19 ).

Отже, місцевий господарський суд, при розгляді відповідної заяви Відповідача, скориставшись дискреційними повноваженнями суду та врахувавши конкретний випадок з урахуванням встановлених обставин справи, пославшись на не надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, відмовив у задоволені заяви Відповідача про відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявників апеляційних скарг про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржники не спростували наведених висновків суду першої інстанції та не довили неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення у певній частині.

З урахуванням викладеного, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" задоволенню не підлягають, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН", згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Враховуючи, що судовий збір при оскарженні судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат не сплачується ( постанова Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.12.2019 р. у справі № 240/6150/18 ), витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" відповідно до ст.129 ГПК України судом апеляційної інстанції не розподіляються.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021р. у справі № 904/4668/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" покласти на Скаржника.

Призначити розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІВІАР" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАСТ ІН" витрат на професійну правничу допомогу, в судове засідання на 14.06.2022 р. на 14:00 год..

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України встановити ТОВ "ТІВІАР" строк для подання доказів щодо витрат на професійну правову допомогу - до 06.06.2022 р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.06.2022р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус