РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2022Справа № 910/15349/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ"

про стягнення 165 775, 11 грн.

за участю представників:

від позивача: Поліванов С.В.; Поліванов В.С.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ" про стягнення 165 775, 11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за заявкою-договором №30/06/01 від 30.06.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15349/21, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

19.11.2021 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ" надійшло клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального провадження та відзив на позов, в якому відповідач заперечив частково проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що визнає частково заборгованість в сумі 67 102, 64 грн, що відповідає еквіваленту 2200 євро на день розвантаження вантажу, а саме на 12.08.2021 року. Щодо інших нарахувань, то відповідач вважає незаконними, оскільки перевезення вантажу позивачем відбувалось не на підставі заявки - договору №30/06/01 від 30/06/2021 року, а на підставі усної домовленості сторін, а відтак штрафні санкції не можуть бути застосовані (штраф за простій автомобіля). Відповідач вказав, що керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ" заявку-договір №30/06/01 від 30.06.2021 не підписувала.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.12.2021 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю " ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ" про розгляд справи №910/15349/21 у порядку загального позовного провадження відмовлено, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" оригінали заявки-договору №30/06/01 від 30.06.2021 на транспортування вантажу автомобіля транспортом; гарантійного листа Товариства з обмеженою відповідальністю " ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ" за вих.№120821 від 12.08.2021; накладної CMR №827526.

14.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про надання оригіналів документів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.12.2021 постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 01.02.2022 та витребувано у позивача пояснення по справі.

18.01.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів по справі.

У підготовче засідання 01.02.2022 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 закрито підготовче провадження у справі № 910/15349/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2022, визнано явку представника позивача та відповідача у судове засідання, що відбудеться 15.02.2022, обов`язковою.

Представник позивача у судовому засіданні 15.02.2022 підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 15.02.2022 не з`явився, про розгляду справи по суті був належним чином повідомлений.

За змістом ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 15.02.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" (перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ" (замовник, відповідач) укладена заявка-договір №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом (далі - заявка, договір), відповідно до умов якої перевізник зобов`язався доставити ввірений йому відправником вантаж, до місця призначення і видати його уповноваженій особі, а замовник зобов`язався сплатити за перевезення встановлену плату.

Сторонами заявки-договору було узгоджено: найменування, вага, об`єм вантажу; спосіб завантаження (ззаду, збоку, зверху) - яєчний порошок, на палетах, до 22,5 т.; 22 пал.; автомобіль - МЕРС НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій Лашко Сергій; адреса, дата і час завантаження - 03.07.2021, Київська обл., Васильківський р-н, с. Зелений Бір вул. Т.Шевченка; 19/5 Васильківська Птицефабрика; адреса розвантаження - Розмитнення м. Люблін, Польща, розмитнення Нідерланди, Хардервейк; вартість транспортних послуг - 2200 євро + витрати по ветеринару на кордоні 800 злотих по курсу на день розвантаження а/м; порядок оплати - після розвантаження, по копії CMR.

У відповідності до заявки-договору, оплата замовником наданих за цим договором послуг здійснюється відповідно до виставлених перевізником рахунків. Сторони погодили, що рахунки, передрані за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти підлягають оплаті та мають силу оригіналу до моменту отримання замовником в паперовій формі.

Визнається, що перевізник виконав свої зобов`язання по перевезенню вантажу з моменту передання вантажу вантажоодержувачу і отримання свого екземпляру накладної CMR або товаротранспортної накладної з відміткою про отримання вантажу (умови заявки-договору).

За змістом заявки-договору визначено, що за фактом виконання послуг перевезення сторони підписують акт про надання послуг. Замовник зобов`язаний підписати два примірника акту і один повернути перевізнику протягом 3 робочих днів з моменту отримання актів, або направити обґрунтовану претензію перевізнику щодо якості наданих послуг. Якщо протягом цього строку замовник не повернув один примірник акту перевізнику та не надав йому претензію, вважатиметься, що послуги надані в повному обсязі та у відповідності до умов договору.

Згідно із умовами заявки-договору, у випадку збільшення терміну, необхідного для завантаження/розвантаження/митного оформлення, замовник сплачує штраф за простій у розмірі 50 євро по курсу НБУ на день завантаження - на території України і 100 євро по курсу НБУ на день завантаження - на території інших держав, за кожну розпочату добу простою, що включає вихідні святкові дні.

Відповідно до заявки-договору, у випадку прострочення термінів розрахунків замовник на вимогу перевізника зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та інфляційні збитки, за кожен день прострочення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що на виконання умов заявки-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021, позивач надав відповідачу послуги з перевезення міжнародного сполучення по маршруту Київська обл., Васильківський р-н, с. Зелений Бір вул. Т.Шевченка; 19/5 Васильківська Птицефабрика - Нідерланди, Хардервейк, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №827526 з відміткою про прийняття вантажу вантажоодержувачем.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №1292 від 09.08.2021 на суму 163 094,13 грн, з яких 69 103,10 грн за послуги перевезення, 91 991,03 грн - штраф за простій автомобіля.

На виконання умов заяви-договору позивачем складено Акт надання послуг №1292 від 12.08.2021 на суму 163 094,13 грн., з яких 69 103,10 грн за послуги перевезення, 91 991,03 грн - штраф за простій автомобіля.

11.09.2021 позивач звернувся до відповідача із претензією вих. №10/09/2021-1 від 10.09.2021 про сплату заборгованості за заявкою-договором №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021 у сумі 165 775,11 грн.

11.09.2021 позивач надіслано на адресу відповідача Акт надання послуг №1292 від 12.08.2021 та рахунок на оплату №1292 від 09.08.2021, претензію вих. №10/09/2021-1 від 10.09.2021, що підтверджується описом вкладення в цінний лист №255 та поштовою квитанцією №255.

Матеріали справи не містять доказів відповіді відповідача на претензію позивача чи сплати заборгованості, підписаного акту наданих послуг на адресу перевізника повернуто не було, заперечень з приводу його підписання не надано.

У зв`язку із неналежними виконанням відповідачем зобов`язань за договором позивач звернувся до суду з даними позовом про стягнення основного боргу у сумі 69 103,10 грн., штраф за простій автомобіля у сумі 93 991,03 грн, а також нарахованих внаслідок прострочення грошового зобов`язання 3% річних у сумі 402,15 грн., пені у сумі 2278,83 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Надання позивачем послуг відповідачу на виконання умов заявки-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021 з перевезення вантажу по міжнародному сполученню за маршрутом Київська обл., Васильківський р-н, с. Зелений Бір вул. Т.Шевченка; 19/5 Васильківська Птицефабрика - Нідерланди, Хардервейк підтверджується міжнародними товарно-транспортною накладною (CMR) №827526.

У відповідності до ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Заявкою-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021 визначено, що вартість перевезення становить 2200 євро.

Відповідно до змісту міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №827526, яку було складено за наслідками перевезення вантажу, розвантаження автомобіля (отримання вантажу) було здійснено 12.08.2021.

При цьому, судом враховано, що відповідач визнав позовні вимоги в частині основного боргу у сумі 67 102,64 грн, що за доводами відповідача відповідає еквіваленту 2200 євро станом на 12.08.2021.

Однак, суд відзначає, що позивачем було вірно визначено вартість наданих послуг, а саме з урахуванням курсу євро до гривні України, який було встановлено Національним банком України станом на 12.08.2021 (31,4105 грн за 1 євро).

Нормами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до заявки-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021 сторони погодили, що оплата замовником наданих за цим договором послуг здійснюється відповідно до виставлених перевізником рахунків. Сторони погодили, що рахунки, передрані за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти підлягають оплаті та мають силу оригіналу до моменту отримання замовником в паперовій формі.

11.09.2021 позивачем було надіслав на адресу відповідача Акт надання послуг №1292 від 12.08.2021, рахунок на оплату №1292 від 09.08.2021 та претензію вих. №10/09/2021-1 від 10.09.2021. На підтвердження направлення вказаних документів позивачем було надано до матеріалів справи опис вкладення в цінний лист №255 та поштову квитанцію №255.

Відповідачем не спростовано отримання від позивача документів для оплати.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що строк оплати відповідачем послуг з перевезення за заявкою-договором №30/06/01, на суму 69 103,10 грн, є таким, що настав.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене, оскільки відповідач оплату послуг з перевезення у повному обсязі та у строки встановлені договором не здійснив, а матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за заявкою-договором у сумі 69 103,10 грн, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення 69 103,10 грн. заборгованості.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані: штраф за простій автомобіля у сумі 93 991,03 грн, а також 3% річних у сумі 402,15 грн., пені у сумі 2278,83 грн.

Відповідач не погоджуючись із нарахуванням позивачем штрафних санкцій за простій автомобіля, повідомив, що перевезення вантажу позивачем відбувалось на підставі усної домовленості сторін, а відтак штрафні санкції не можуть бути застосовані.

На виконання вимоги суду позивачем повідомлено про відсутність можливості надати оригінал заявки-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021, оскільки передано позивачу за допомогою факсимільного зв`язку.

Судом було досліджено копію заявки-договіру №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021 та встановлено, що з боку відповідача вказана заявка-договір підписані директором ТОВ "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ" - Івченко Л.А. та скріплена печаткою ТОВ "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ".

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки саме відповідач вважає підробленим вказаний підпис та печатку, то в силу положень ст.ст.13, 74, 80, 81 ГПК саме на останнього покладений обов`язок доведення таких заперечень на позов.

Отже, відповідач не був позбавлений права заявити клопотання про призначення судової експертизи з питання з`ясування справжності підпису та відтиску печатки на спірному документі.

При цьому, вказуючи фактично про підроблення підпису директора відповідача, останнім не надано доказів звернення з цього приводу до правоохоронних органів, а також не надано експертного висновку, складеного на замовлення (за зверненням) відповідача.

Окрім того, відповідачем не надано ні пояснень, ні доказів щодо визнання заявки-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021 недійсною.

Більш того, надані позивачем докази, а саме оригінал претензії №0809 від 08.09.2021, яка направлена відповідачем на адресу позивача містить посилання та підтверджує факт укладення між сторонами заявки-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021, підписана директором Товариства Івченко Л.А., підпис якої посвідчено печаткою ТОВ "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ".

З огляду на встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачем не спростовано факту домовленостей між сторонами щодо нарахування штрафних санкцій та укладення між позивачем та відповідачем заявки-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання .

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за надані послуги перевезення передбачена заявкою-договором №30/06/01 від 30.06.2021, відповідно до якої сторони погодили, що у випадку прострочення термінів розрахунків замовник на вимогу перевізника зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та інфляційні збитки, за кожен день прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши розрахунок пені у сумі 2278,83 грн. та 3% річних у сумі 402,15 грн, судом встановлено, що нарахування здійснено також на суму штрафу 93 991,03 грн. З урахуванням наведеного, суд зазначає, що нарахування пені та 3% річних має бути здійснено на суму боргу, що становить 69 103,10 грн.

Здійснивши перерахунок пені та 3% річних судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума пені у розмірі 912,54 грн та 3% річних у розмірі 170,39 грн, у зв`язку із чим вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо заявленої позивачем суми штрафу у розмірі 93 991,03 грн за простій автомобіля, то судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заявки-договору №30/06/01 на транспортування вантажу автомобільним транспортом від 30.06.2021 у випадку збільшення терміну, необхідного для завантаження/розвантаження/митного оформлення, замовник сплачує штраф за простій у розмірі 50 євро по курсу НБУ на день завантаження - на території України і 100 євро по курсу НБУ на день завантаження - на території інших держав, за кожну розпочату добу простою, що включає вихідні святкові дні.

Нарахування штрафу позивач здійснює відповідно до розрахунку: 2 дні х 50 євро = 100 євро; кількість днів, що були наднормативним простоєм на території інших держав - 28 днів х 100 євро - в сумі штрафні санкції за простій склали 2900 євро.

Отже, відповідно до курсу встановленого Національним банком України (32,4107 грн за 1 євро) на день завантаження автомобіля, тобто 05.07.2021, сума штрафу становить 2900 х 32,4107 = 93 991,03 грн.

Заперечуючи проти нарахування штрафу, відповідач посилався, що затримка транспортного засобу відбулась не з його вини, на підтвердження чого мав надати завірений належним чином переклад листа від компетентних органів щодо затримки товару.

Однак, на підтвердження своїх заперечень відповідач не надав належні та достатні докази.

Водночас, як вбачається з роздруківок GPS 05.07.2021 позивачем було подано під завантаження автомобіль д/н НОМЕР_3 за адресою: Київська область, та на території України автомобіль позивача мав простій у зв`язку з завантаженням в період з 05.07.2021 по 08.07.2021; на території інших держав простій автомобіля д/н НОМЕР_3 мав місце в період з 13.07.2021 по 06.08.2021.

Як встановлено судом вище, позивачем було висталено та направлено відповідачу до оплати рахунок №1292 від 09.08.2021 та Акт надання послуг №1292 від 12.08.2021 також і в частині нарахування штрафу за простій автомобіля у сумі 93 991,03 грн, що підтверджується описом вкладення в цінний лист №255 та поштовою квитанцією №255.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення 93 991,03 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставин наведених позивачем у позові відповідач належними та достатніми доказами не спростував.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ ЕС ОФ ФУД ТЕХНОЛОДЖІ" (03110, місто Київ, вулиця ПИРОГОВСЬКОГО, будинок 19, корпус 6, ідентифікаційний код 41396590) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" (02660, місто Київ, вулиця ЧЕРВОНОГВАРДІЙСЬКА, будинок 5, офіс 4, ідентифікаційний код 33739797) заборгованість у розмірі 69 103,10 грн, штраф у розмірі 93 991,03 грн, пеню у розмірі 912,54 грн, 3% річних у розмірі 170,39 грн та судовий збір у розмірі 2462,67 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 25.05.2022.

Суддя О.В. Гулевець