РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2022Справа № 910/21435/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Державного підприємства Обслуговування повітряного руху України

про стягнення 41 546,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (надалі - ФДМУ) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Обслуговування повітряного руху України (Украерорух) (надалі - ДП «Украерорух») про стягнення 41 546,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було прострочено виконання грошового зобов`язання зі сплати орендних платежів за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7936 від 29.09.2017, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі 28 088,23 грн. та інфляційних у розмірі 13 457,77 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

25.01.2022 до Господарського суду міста Києва від ДП «Украерорух» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з тим, що обов`язок щодо сплати орендної плати був відсутній з 18.05.2021 з огляду на розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7936 від 29.09.2017.

17.05.2022 через канцелярію суду від ФДМУ надійшли пояснення на відзив, в яких позивач надав пояснення стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві, позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

29.09.2017 між ФДМУ (орендодавець) та - ДП «Украерорух» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7936 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 493,9 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14 (підвал та на 1-25 поверхах), реєстровий номер майна 30218246.1.БЯШХФЛ004, що перебуває на балансі ДП «Укрсервіс Мінтрансу», , вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31 березня 2017 року і становить 9 184 300,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору майно передається в оренду з метою:

- 72,2 кв.м. - розміщення офісу (на 7-му поверсі);

- 421,7 кв.м. - розміщення обладнання, яке використовується для забезпечення безпеки польотів, організації фіксованого телефонного зв`язку.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 29 вересня 2017 року до 29 серпня 2020 року включно.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 493,9 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14 (підвал та на 1-25 поверхах), реєстраційний номер майна 30218246.1.БЯШХФЛ004, що перебуває на балансі ДП «Укрсевіс Мінтрансу», .

19.04.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №7936/02 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.09.2017 №7936 шляхом викладення його у новій редакції (відповідно до примірного договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 №820).

Пунктом 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02) визначено, що орендна плата становить суму у розмірі 178 573,48 грн., за базовий місяць - серпень 2020 року.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається з урахуванням таких особливостей: якщо між датою визначення орендної плати за базовий місяць і датою підписання договору в новій редакції минуло більш як один повний календарний місяць, то розмір орендної плати за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць. Орендна плата за другий і кожний наступний місяці оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02).

Згідно з п. 3.3 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02) орендар сплачує орендну плату до державного бюджету у розмірі 70 % суми орендної плати та балансоутримувачу у розмірі 30% суми орендної плати, щомісяця до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди, - у випадку, передбаченому пунктом 182 Порядку.

Пунктом 3.9 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02) встановлено, що на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати.

Згідно з п. 4.1 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02) у разі припинення договору орендар зобов`язаний:

звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом;

сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди, пеню (за наявності), сплатити балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, відшкодування податку на землю, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди;

відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.

Відповідно до п. 4.2 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02) протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору балансоутримувач зобов`язаний оглянути майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором і за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, відшкодування податку на землю, в акті повернення з оренди орендованого майна. Балансоутримувач складає акт повернення з оренди орендованого майна у трьох оригінальних примірниках і надає підписані балансоутримувачем примірники орендарю.

Орендар зобов`язаний:

підписати три примірники акта повернення з оренди орендованого майна не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від балансоутримувача і одночасно повернути балансоутримувачу два примірники підписаних орендарем актів разом із ключами від об`єкта оренди (у разі, коли доступ до об`єкта оренди забезпечується ключами);

звільнити майно одночасно із поверненням підписаних орендарем актів.

Не пізніше ніж на четвертий робочий день після припинення договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендарю примірник підписаного акта повернення з оренди орендованого майна або письмово повідомити орендодавцю про відмову орендаря від підписання акта та/або створення перешкод орендарем у доступі до орендованого майна з метою його огляду, та/або про неповернення підписаних орендарем примірників акта.

Пунктом 4.3 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02) передбачено, що майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання балансоутримувачем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

Згідно з п. 4.4 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02) якщо орендар не повертає майно після отримання від балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого майна, орендар сплачує до державного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожен день користування майном після дати припинення цього договору.

Спір у справі виник у зв`язку із несвоєчасним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати орендної плати на підставі Договору, у зв`язку з чим позивач заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 28 088,23 грн. та інфляційних у розмірі 13 457,77 грн.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14 від 29.09.2017) підтверджується факт передачі в оренду позивачем, прийняття відповідачем та користування ним об`єктами оренди за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.3 Договору у відповідач зобов`язаний був сплачувати позивачу орендну плату до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.

Так, за твердженням позивача, відповідачем несвоєчасно була сплачена орендна плата за Договором, що не заперечується та не спростовано відповідачем.

В той же час, заперечуючи проти позову відповідач стверджує про те, що Договір було розірвано починаючи з 18.05.2021, а тому обов`язок щодо сплати орендної плати був відсутній, у зв`язку з чим пеня та інфляційні нараховані позивачем незаконно.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 795 Цивільного кодексу України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

У відповідності до п. 6.1. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 нарахування орендної плати припиняється у разі припинення договору оренди з дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди орендарем та підприємством-балансоутримувачем.

Згідно з п. 6.4. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 орендар за користування об`єктом оренди сплачує орендну плату, витрати підприємства -балансоутримувача на утримання орендованого майна та інші платежі, зазначені у підпункті 6.5 цього Положення, незалежно від результатів господарської діяльності.

Відповідно до п. 6.5. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 крім орендної плати орендар сплачує: податки та збори у розмірах та порядку, визначених законодавством України; компенсацію витрат підприємств - балансоутримувачів за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди, та плату за комунальні послуги відповідно до договору, який укладається між орендарем та підприємством - балансоутримувачем або відповідними особами, що надають такі послуги, а у разі встановлення орендної плати у розмірі 1 гривня на рік, експлуатаційні витрати підприємства - балансоутримувача відповідно до договору, який укладається між орендарем та підприємством - балансоутримувачем; послуги страховика.

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутнє, як повідомлення ФДМУ від 12.05.2021 №30-06/3784 про відмову від договору, на яке посилається відповідач у відзиві на позов, як на підставу для розірвання Договору з 18.05.2021, так і відсутній акт повернення орендованого майна, підписаний сторонами у відповідності до вимог ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України.

З урахуванням приписів ст. 629 Цивільного кодексу України, частини другої ст. 795 Цивільного кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату за період фактичного користування орендованим майном, навіть після розірвання договору оренди.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 у справі №12/75-2167-33/75-4/180.

З огляду на викладене, твердження відповідача, що після закінчення строку дії Договору у позивача немає жодних підстав заявляти вимоги на підставі Договору є безпідставними.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача орендної плати на підставі Договору. Відповідачем факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання не спростовано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Відповідно до приписів ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

В статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено приписами частини другої ст. 785 Цивільного кодексу України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин (право на яку виникає у орендодавця у разі несвоєчасного повернення майна орендарем).

Так, сторонами за взаємною згодою визначено умови п. 3.9 та 3.11 Договору (в редакції додаткової угоди №7936/02), відповідно до яких на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати, а припинення Договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити, зокрема, пеню та неустойку (за наявності).

Таким чином, на період фактичного користування майном на відповідача поширюється і відповідальність за несвоєчасне внесення орендних платежів, обумовлених договором між сторонами.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, враховуючи відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 28 088,23 грн., яка розрахована за загальний період з 09.04.2021 по 03.11.2021 з дотриманням положень частини шостої ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок, викладений у позові, судом встановлено, що позивачем арифметично невірно розраховано інфляційні, що призвело до необґрунтованого збільшення їх розміру, у зв`язку з чим суд здійснивши власний розрахунок зазначає наступне.

Так, за травень 2021 року орендар мав сплатити 137 655,55 грн. не пізніше 15.06.2021, проте сплатив 04.11.2021, а відтак періодом за який підлягають нарахуванню інфляційні є з 16.06.2021 по 03.11.2021, і в такому випадку інфляційні становлять 2 764,78 грн., а не 3 327,59 грн., як зазначає позивач.

За червень 2021 року орендар мав сплатити 137 930,86 грн. не пізніше 15.07.2021, проте сплатив 04.11.2021, а відтак періодом за який підлягають нарахуванню інфляційні є з 16.07.2021 по 03.11.2021, і в такому випадку інфляційні становлять 2 629,76 грн., а не 3 052,29 грн., як розраховано позивачем.

За серпень 2021 року орендар мав сплатити 137 792,65 грн. не пізніше 15.09.2021, проте сплатив 04.11.2021, а відтак періодом за який підлягають нарахуванню інфляційні є з 16.09.2021 по 03.11.2021, і в такому випадку інфляційні становлять 1 240,13 грн., а не 2 908,53 грн., як розраховано позивачем.

За вересень 2021 року орендар мав сплатити 139 446,16 грн. не пізніше 15.10.2021, проте сплатив 04.11.2021, тобто правомірним є нарахування інфляційних з 16.10.2021, в той же час, в даному випадку, прострочення сплати заборгованості становило менше повного місяця, у зв`язку з чим, враховуючи пункт 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013, на таку заборгованість інфляційні нарахування не здійснюються.

Отже, здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що правомірною і обґрунтованою, в даному випадку, є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних у розмірі 9 549,03 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 28 088,23 грн. та інфляційних у розмірі 9 549,03 грн. В іншій частині позовних вимог (інфляційні у розмірі 3 908,74 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Обслуговування повітряного руху України (08300, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт; ідентифікаційний код 19477064) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 50-Г; ідентифікаційний код 19030825) пеню у розмірі 28 088 (двадцять вісім тисяч вісімдесят вісім) грн. 23 коп., інфляційні у розмірі 9 549 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 2 056 (дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 43 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий