ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.05.2022м. ДніпроСправа № 904/5911/15

за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (м. Дніпро)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак" (49000, місто Дніпро, вулиця Немировича-Данченка, будинок 60, квартира 65; ідентифікаційний код 34983526)

про визнання банкрутом

Суддя Примак С.А.

при секретарі судового засідання Балійчук М.В.

За участю представників сторін:

від кредитора: не з`явився

від боржника: не з`явився

від ліквідатора: не з`явився

від Південно-східного міжобласного територіального відділення

Антимонопольного комітету України: Чередниченко А.В.

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак" перебуває на стадії ліквідації.

Ухвалою господарського суду від 05.05.2022 продовжено термін ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора до 31.05.2022. Відкладено розгляд заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на 31.05.2022. Відкладено розгляд клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, виклик експерта на 31.05.2022. Зобов`язано учасників справи до 20.05.2022 повідомити суд актуальні електронні адреси, для здійснення надсилання процесуальних документів в електронному вигляді на вказані адреси. Зобов`язано ОСОБА_2 надати до суду до 20.05.2022: письмові пояснення з приводу ведення діяльності діловодства ТОВ "Юрпак", збереження первинної, бухгалтерської та іншої документації банкрута; письмові пояснення з приводу оплатного чи безоплатного передання майна ТОВ "Юрпак" у власність ПП "Санота Групп", докази на їх підтвердження.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, виклик експерта (вх. суду №1508/21 від 13.01.2021), господарський суд встановив.

Відповідно до вказаної заяви ОСОБА_1 просить суд:

- витребувати у ліквідатора інформацію щодо прийнятого рішення за результатами поданої до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області заяви за вх.№ 31961;

- витребувати у Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області інформацію щодо прийнятого рішення за результатами поданої за результатами поданої заяви вх. № 31691;

- запросити відповідного експерта Відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області стосовно надання пояснень за висновком від 20.05.2019 за №041-65/3002.

Відповідно до частини 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України уклопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

- який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

- обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

- підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

- заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

- причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Між тим, заявником у свої заяві не обґрунтовано та не надано доказів того, що останній звертався до ліквідатора та відділу поліції, з метою отримання інформацію щодо прийнятого рішення за результатами поданої за результатами поданої заяви вх. № 31691, крім того останнім не надано доказів того що він звертався до Відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з відповідною заявою про надання експертом відповідей на поставлені у вказаній заяві питання.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, виклик експерта.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак" - арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича про покладення субсидіарної відповідальності (вх. суду №27811/20 від 23.06.2020), господарський суд встановив.

Відповідно до вказаної заяви ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак" просить суд:

- покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями банкрута на його керівника - ОСОБА_1 та засновника - ОСОБА_2 ;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак" грошові кошти в сумі 2 371 914,25 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що в серпні 2013 року громадянин ОСОБА_1 будучи керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак" безоплатно передав на користь Приватного підприємства "Соната Групп" все майно боржника, в тому числі майно що перебувало під обтяженням. Балансова вартість майна на момент його передачі до Приватного підприємства "Соната Групп" становила 5 540 231,94 грн.

Між тим, спроби ліквідатора витребувати вказане майно від Приватного підприємства "Соната Групп" та включення його до ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак" призвели до подальшого перепродажу цього майна на користь інших осіб, ліквідації Приватного підприємства "Соната Групп".

Також, у вказаній заяві ліквідатор посилається на лист Відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №041-65/3003 від 20.05.2019, відповідно до якого за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності банкрута встановлено, що наявні ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, а саме мають ознаки поточної неплатоспроможності, а коефіцієнт покриття і коефіцієнт забезпечення власними засобами менші за їх нормативні значення. Розрахункові показники вказують на значення зменшення починаючи з 2012 року: показника забезпечення зобов`язання боржника всіма активами, забезпечення зобов`язань боржника його оборотними активами, погіршення фінансового стану, зростання кредиторської заборгованості, вимивання власного капіталу та зростання збитків від діяльності підприємства (продаж товарів (робіт, послуг), які виготовляє підприємство, за ціною, нижчою за собівартість інше) це може свідчити про наявність ознак навмисного погіршення фінансово-господарського стану т доведення до банкрутства. За результатами аналізу відсутні відомості стосовно умисного приховування громадянином - засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності своєї стійкої фінансової неспроможності.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною шостою статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Судом враховується, що 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (далі - КУзПБ), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ визначено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Отже, з огляду на пряму дію норм КУзПБ вони підлягають застосуванню при розгляді цієї справи незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак".

Відповідно до частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

Об`єктом зазначеного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що залишилися незадоволеними у справі про банкрутство.

Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

При цьому одним з визначальних критеріїв для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб і наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови наявності винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).

Тому дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна перебувати у причинно-наслідковому зв`язку щодо порушення, передбаченого частиною другою статті 61 КУзПБ, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюються судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.

Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм КК України та КУпАП, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), частина друга статті 61 КУзПБ хоча і містить диспозицію (зміст) правопорушення "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизує дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують (доводять) на його існування.

Тож для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, КГС ВС конкретизує об`єктивну сторону правопорушення з доведення до банкрутства або банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, зважаючи зокрема, на сукупність таких обставин щодо боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:

1) вчинення суб`єктами відповідальності за відсутності у боржника будь-яких активів будь-яких дій/бездіяльності, спрямованих на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо).При цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника активами не вважаються;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішень, вказівок на вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника, що вказує на мету ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення;

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішень, вказівок на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той самий період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.

Отже, для застосування інституту субсидіарної відповідальності ліквідатору, перед зверненням до суду необхідно провести детальний аналіз і встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями директора та засновників банкрута і настанням негативних для кредиторів наслідків щодо непогашення їх кредиторських вимог, тобто визначити форму їх вини.

При цьому відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства, , відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину в діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів.

Між тим, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності не є безумовним доказом доведення боржника до банкрутства, а його наявність (або його недоліки) чи відсутність не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, в тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).

На підтвердження викладеної у заяві про покладення субсидіарної відповідальності доводів, ліквідатором не додано жодних доказів.

Між тим у своїх письмових поясненнях (вх. суду №7357/22 від 15.02.2022) ліквідатор зазначив, що з метою встановлення факту незаконного відчуження майна банкрута та повернення його у ліквідаційну масу, останній звертався до колишнього керівника банкрута та ПП "Соната Груп" з відповідними листами, у тому числі витребував необхідну інформацію через суд (ухвала від 30.05.2017), а також звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів. Однак інформацію стосовно вказаного майна банкрута ліквідатором отримано не було.

Господарський суд зазначає, що ліквідатором не надано належних доказів незаконного відчуження майна банкрута на користь третіх осіб, а також не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями керівника банкрута та його засновників і настанням негативних для кредиторів наслідків щодо непогашення їх кредиторських вимог.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Частинами 2 та 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ліквідатором не встановлено обставин доведення до банкрутства з огляду на відсутність доказів заволодіння будь-ким із зазначених осіб майном та коштами боржника, прийняття рішень, спрямованих на таке зменшення активів боржника, що призвели до банкрутства боржника, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності.

У зв`язку з викладеним та з огляду на обставини справи, керуючись статтею 119 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вважає за необхідне продовжити строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора Лойфера Антона Едуардовича до 01.12.2022, зобов`язавши ліквідатора Лойфера Антона Едуардовича у строк до 01.12.2022 подати до господарського суду для затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс.

Керуючись статтями 119, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, виклик експерта (вх. суду №1508/21 від 13.01.2021) - відмовити.

У задоволенні клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпак" про покладення субсидіарної відповідальності (вх. суду №27811/20 від 23.06.2020) - відмовити.

Продовжити строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора Лойфера Антона Едуардовича до 01.12.2022

Зобов`язати ліквідатора Лойфера Антона Едуардовича у строк до 01.12.2022 подати до господарського суду для затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.А. Примак