ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 травня 2022 року Справа № 903/845/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняк А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна"

до відповідача за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"

про стягнення 7728864,64 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"

до відповідача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна"

про стягнення 6301542,32 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): Тележинський М. М., адвокат, довіреність № 7 від 01.09.2021;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним): Юнко М. В., адвокат, ордер серія ВС № 1118613 від 10.01.2022.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" про стягнення 7728864,64 грн, з них: 482456,89 грн пені за період з 06.08.2021 по 05.10.2021 та з 16.08.2021 по 05.10.2021, 1825018,50 грн штрафу за порушення строку поставки більше 10 днів, 912509,25 грн штрафу за відмову від поставки передбаченої договором кількості товару, 4508880,00 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № С01 від 24.06.2021 в частині своєчасної та в узгодженій сторонами кількості поставки товару. При цьому вказує, що поставка товару здійснювалась відповідно до трьох специфікацій: № 2401 від 24.06.2021, № 2407 від 02.07.2021, № від 07.07.2021. Фактично виконаною була лише специфікація № 2401 від 24.06.2021, відповідно до якої відповідач поставив, а позивач прийняв та оплатив 1040,26 тон ячменю. Поставка по специфікації № 2407 здійснена частково, відповідачем поставлено, а позивачем прийнято та оплачено товару в кількості 1938,4 тон пшениці 3 класу. По специфікації № № від 07.07.2021 відповідачем поставлено, а позивачем прийнято та оплачено товару в кількості 276,7 тон ячменю 3 класу. Вказує, що недопоставка товару у визначеній у специфікаціях кількості свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків внаслідок чого відбулося прострочення виконання зобов`язання з поставки товару. У зв`язку з порушенням на переконання позивача, відповідачем умов договору, позивачем на підставі п.п. 8.3, 8.4, 8.5, 8.6 нараховано пеню, штраф та збитки, які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 21.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.11.2021, запропоновано відповідачу надати суду відзив, позивачу - відповідь на відзив.

15.11.2021 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та просить у задоволені позову відмовити повністю. При цьому вказує, що позивачем було допущено прострочення оплат по всіх специфікаціях, у зв`язку з чим у відповідача було право призупинити поставку через порушення зобов`язань щодо оплати, про що неодноразово повідомлявся позивач.

В судовому засіданні 16.11.2021 судом оголошено перерву до 07.12.2021.

16.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява про стягнення 6301542,32 грн, з них: 43682,32 грн пені за несвоєчасну оплату поставленого товару за період з 27.07.2021 по 16.08.2021 по специфікації № 2407, з 03.08.2021 по 15.09.2021 по специфікації № 450000026, з 12.08.2021 по 16.08.2021 по специфікації № 2401 та 6257860,00 грн збитків, з них 3 600100 грн упущеної вигоди, 2657760 грн реальні збитки, які позивач поніс через прострочення оплат відповідачем.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" умов договору поставки № С01 від 24.06.2021 в частині своєчасної оплати товару, у зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) на підставі п. 8.2 договору нарахував пеню в розмірі 43682,32 грн. Також вказує, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» своїх зобов`язань в межах договору поставки № С01 від 24.06.2021 ТзОВ «Агро Фонд» зазнало збитків в розмірі 6257860,00 грн, при цьому вказує, що ТзОВ «Агро Фонд» з метою виконання умов договору поставки № С01 від 24.06.2021 уклало договір поставки № 21/07/2021/1 від 21.07.2021 з СПП «Рудники» на закупівлю товару, однак у зв`язку з простроченням оплат ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна», ТзОВ «Агро Фонд» було позбавлене можливості закупити товар у СПП «Рудники».

В зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" просило суд відстрочити сплату судового збору до набрання рішенням у справі законної сили, оскільки товариство знаходиться у складному матеріальному становищі (існує заборгованість перед ПАТ "Банк Восток" в сумі 5810000,00 грн).

Ухвалою суду від 19.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" про відстрочення сплати судового збору та залишено без руху зустрічний позов, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: подати суду документи, які підтверджують сплату судового збору в розмірі 94523,13 грн.

24.11.2021 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) через відділ документального забезпечення та контролю подав відповідь на відзив № 21/11-21 від 22.11.2021 в якій заперечує доводи викладені відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) у відзиві, при цьому вказує, що у позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ще не сплив передбачений договором поставки строк для оплати поставленої партії товару, однак відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) вже призупинив виконання договору в частині майбутніх поставок, про що зазначив у листі № 3 від 26.07.2021. Також звертає увагу суду на те, що згідно умов специфікацій та договору, мінімальна партія для оплати становить 500 метричних тон, крім останньої партії товару, тому відповідно ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» не порушено умов договору в частині оплати тих партій товару, що не відповідають розміру мінімальної партії. Не можливість отримання законтрактованих обсягів товару в повному обсязі спонукала позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) здійснювати заходи щодо пошуку інших постачальників товарів в обсягах, які не були виконані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) за договором № С01 від 24.06.2021. Зважаючи на призупинення ТзОВ «Агро Фонд» поставки товару ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» було укладено господарські договори з іншими постачальниками товарів або до існуючих договорів були укладені додаткові угоди про закупівлю додаткових обсягів товару, але вже за значно вищими цінами.

06.12.2021 ТзОВ "Агро Фонд" подано заяву про усунення недоліків. Дана заява з додатками приєднана до матеріалів справи.

Платіжним дорученням №11580 від 26.11.2021 стверджується сплата позивачем за зустрічним позовом судового збору в розмірі 94523,13 грн.

07.12.2021 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) через відділ документального забезпечення та контролю подав пояснення щодо порушення, на думку відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) строків поставки від 06.12.2021.

Ухвалою суду від 07.12.2021 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" про стягнення 6301542,32 грн; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; повідомлено сторони, що підготовче судове засідання відбудеться 11.01.2022.

23.12.2021 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) подав клопотання про витребування доказів. При обґрунтуванні клопотання вказує, що 24.11.2021 звертався до СПП "Рудники" та ДПС України з метою отримання інформації, яка є важливою для вирішення зустрічного позову, однак на день подачі клопотання відповіді так і не отримав. Дані запити подавалися з наміром отримати більше доказів щодо можливості чи неможливості ТзОВ "Агро Фонд" виконати свої зобов`язання перед ТзОВ "Торговий Дім "Сокар Україна" і вставити вихідні дані господарської діяльності ТзОВ "Агро Фонду" у періоді взаємовідносин з ТзОВ "Торговий Дім "Сокар Україна", які безпосередньо впливають на виконання господарських договорів. Так, наявність товару на складі, прихід товару від інших контрагентів, отримання коштів від інших контрагентів, наявність коштів на своїх рахунках, розмір дебіторської заборгованості - це та частина фактів, які безпосередньо впливають на господарську діяльність будь-якого суб`єкта господарювання. Щодо витребування доказів у ТзОВ "Агро Фонд" вказує, що оскільки ГПК України передбачає обмеження в строках подання клопотання по витребуванню доказів, у нього немає часової можливості направити адвокатський запит до відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) з даними питаннями.

24.12.2021 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) подав відзив на зустрічну позовну заяву в якому вказує, що позовні вимоги за зустрічним позовом не визнає, вважає їх необґрунтованими, доводи наведені у ній суб`єктивними та хибними, при цьому вказує, що у зустрічному позові вказано, що ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» допущено порушення зобов`язань з оплат за поставлений товар, однак ТзОВ «Агро Фонд» не враховано лист № 286 від 26.07.2021 про призупинення платежів та надання документів та лист № 291 від 29.07.2021 про відновлення платежів та надання документів. Зазначає, що лише по одній поставці від 05.07.2021 ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» не дотримано строк оплати. Звертає увагу суду на п. 6.1 та 6.2 договору, відповідно до яких оплаті підлягає лише партія товару, яка відповідає розміру мінімальної партії, яка в свою чергу визначається в специфікації, а п.9 усіх специфікацій визначено, що мінімальна партія до оплати становить 500,00 метричних тон, окрім останньої партії товару. Щодо нарахованих по зустрічному позову збитках зазначає, що ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» станом на 20.07.2021 перерахувало ТзОВ «Агро Фонд» 4521861,26 грн, даної суми вистачило б для закупівлі усього об`єму недопоставленого ячменю.

28.12.2021 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) подав доповнення до відповіді на відзив за первісним позовом № 20/12 від 20.12.2021. Щодо строку подання доповнення вказує, що у відповіді на відзив № 21/11-21 від 22.11.2021 просив продовжити строк для надання додаткових документів зважаючи на значний обсяг документів та необхідність часу для підготовки та систематизації цих документів.

В судовому засіданні 11.01.2022 з метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, суд ухвалив на місці відкласти підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11.01.2022 клопотання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) про продовження строку на подання доказів задоволено; долучено до матеріалів справи надані позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним) доповнення до відповіді на відзив з додатками; запропоновано відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним) надати письмові пояснення щодо клопотання позовом (відповідача за зустрічним) про витребування доказів та повідомлено відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) про те, що підготовче засідання відбудеться 20.01.2022.

17.01.2022 позивач за первісним позовом (відповідача за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів щодо понесених витрат на надання правничої допомоги по первісному позову.

18.01.2022 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю повторно подав клопотання про витребування доказів.

20.01.2022 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю подав заперечення щодо клопотання про витребування доказів, вважає його безпідставним та неналежно обґрунтованим, зазначає, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) не звертався до товариства щодо запитуваної інформації, просить відмовити в задоволенні клопотання про витребування доказів. Також просить відкласти розгляд справи, оскільки представник Юнко М. В. не може прибути в судове засідання за станом здоров`я (медичний висновок про тимчасову непрацездатність від 19.01.2022, термін з 17.01.2002-30.01.2022, підтверджено захворювання на коронавірус).

В судовому засіданні 20.01.2022 суд ухвалив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 22.02.2022.

Ухвалою суду від 20.01.2022 клопотання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) про витребування доказів задоволено частково; витребувано у Сільськогосподарського приватного підприємства "Рудники" інформацію та документи: чи в періоді з 21.07.2021 року по 15.08.2021 року, СПП "Рудники" здійснювало поставки/реалізацію пшениці 3 класу українського походження врожаю 2020 року та ячменю 3 класу українського походження врожаю 2021 року, на користь/реквізити ТзОВ "Агро Фонд" (); чи в періоді з 21.07.2021 року по 15.08.2021 року, СПП "Рудники" отримувало кошти від ТзОВ "Агро Фонд" () за пшеницю 3 класу українського походження врожаю 2020 року та ячменю 3 класу українського походження врожаю 2021 року; на яких умовах оплати СПП "Рудники" здійснювало поставу/реалізацію пшениці 3 класу українського походження врожаю 2020 року та ячменю 3 класу українського походження врожаю 2021 року в період липень-серпень 2021 року; яка середня вартість поставленої/реалізованої СПП "Рудники" пшениці 3 класу українського походження врожаю 2020 року та ячменю 3 класу українського походження врожаю 2021 року, станом на дати 21.07.2021 року, 27.07.2021 року, 01.08.2021 року; зобов`язано витребувані судом докази надати в строк до 5 днів з моменту отримання даної ухвали суду; повідомлено відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про те, що розгляд справи по суті відбудеться 22.02.2022.

22.02.2022 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) через відділ документального забезпечення та контролю подав пояснення по справі щодо тверджень наведених позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) у відповіді на відзив.

22.02.2022 позивач за первісним позовом (відповідача за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів щодо понесених витрат на надання правничої допомоги по зустрічному позову.

В судовому засіданні 22.02.2022 оголошено перерву до 14.03.2022.

14.03.2022 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю з`явитись в судове засідання, через введення в Україні воєнного стану, відсутність налагодженого транспортного сполучення, невідомість щодо ситуації, яка може настати та з питань убезпечення власного життя.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) в судовому засіданні 14.03.2022 не заперечував проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 14.03.2022 повідомлено сторін, що розгляд справи по суті відбудеться 05.04.2022.

05.04.2022 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю подав пояснення від 05.04.2022. Також подав клопотання про відкладення судового засідання.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) в судовому засіданні 05.04.2022 заперечив проти клопотання про відкладення судового розгляду.

В судовому засіданні 05.04.2022, з метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, суд ухвалив на місці відкласти розгляд справи.

Ухвалою суду від 05.04.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 12.05.2022; явку представників сторін в судове засідання 12.05.2022 визнати необов`язковою; запропоновано представникам сторін викласти виступи по суті справи та у судових дебатах (заключне слово) у письмовій формі та подати суду до 03.05.2022.

04.05.2022 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю подав судові дебати. Дані дебати приєднано до матеріалів справи.

12.05.2022 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні 12.05.2022 оголошено перерву до 18.05.2022.

18.05.2022 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю подав пояснення у справі.

18.05.2022 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги ТзОВ «Агро Фонд».

В судовому засіданні 18.05.2022 представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) просив первісний позов задовольнити повністю та відмовити в задоволенні зустрічного позову; представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) просив в задоволення первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

24.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» (покупець) укладено договір поставки № С01 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити товар, згідно умов договору (а.с.9-19 Т.1).

Відповідно до пункту 1.2 договору поставки товар за даним договором вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із п. 3.1 договору ціна товару вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. Загальна вартість договору складає загальну вартість поставленого товару згідно специфікацій до даного договору (п.3.2 договору).

Розділом 4 договору сторони визначили умови та термін поставки, зокрема:

постачальник повинен здійснити поставку товару у строки, які вказані в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п.4.1 договору);

поставка товару здійснюється автомобільним транспортом та/чи залізничним транспортом. Поставка партіями допускається (п.4.2 договору);

датою поставки партії товару для автомобільного транспорту вважається дата його прийняття в місці призначення, що підтверджується датою відмітки на товарно-транспортній накладній в місці призначення. Датою поставки товару для залізничного транспорту - дата залізничної накладної (п. 4.3 договору);

постачальник зобов`язується здійснювати поставку товару лише у відповідності до узгодженого з покупцем графіку (п.4.5 договору);

постачальник зобов`язується електронною поштою (на адреси: , , , ) надсилати інформаційний лист на бланку постачальника, завірений підписом уповноваженої особи та печаткою постачальника. Такий лист має бути надано не пізніше 48 годин з моменту відвантаження кожної фактично відвантаженої партії товару (навіть якщо ця партія не відповідає розміру мінімальної партії для оплати) (п.4.9 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору при передачі товару, постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінал договору та належним чином завірені копії наступних документів: рахунок-фактуру на передану партію товару; видаткову накладну на товар; акт прийому-передачі права власності на товар; товарно-транспортну накладну; податкову накладну, надіслану через програмні засоби, які дозволяють обмін податковими накладними в електронному вигляді, для її узгодження з покупцем перед реєстрацією, а також таку податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, після її погодження з покупцем; сертифікат якості встановленого зразка, з поміткою не-ГМЩ і безпеки вантажу (з обов`язковим зазначенням дати і номера проведеної експертизи); накопичувальний реєстр транспортних засобів, прийнятих в місці призначення, завірений печаткою і підписом; копію карантинного сертифікату (на вимогу покупця); копію ветеринарного свідоцтва (форма2) (на фуражну групу товару). Оригінали документів, перерахованих у п.5.2 вище, мають буть надані покупцеві протягом 7-ми робочих днів з дати оформлення документів на адресу, надану в інструкціях покупця. Оригінали належним чином оформлених ветеринарних свідоцтв (форма 2) постачальник повинен відправити в місце призначення.

Пунктом 6.4 договору сторони визначили право покупця призупиняти платежів.

Згідно з п.п.6.4.3 договору відновлення призупинених оплат здійснюється покупцем протягом 3-х банківських днів, починаючи від дня наступного за днем отримання покупцем від постачальника належних доказів, які спростовують наявну у покупця негативну інформацію про постачальника чи після усунення постачальником інших порушень, які стали підставою для призупинення оплат.

Відповідно до п.п.7.1.5 договору у випадку, якщо постачальник не надасть усі документи, зазначені в договорі та додатках, або такі документи будуть надані з помилками, друкарськими помилками, або такі документи будуть відсутні частково або повністю, покупець має право затримати оплату за товар до моменту надання постачальником усього переліку належним чином оформлених документів. При цьому, постачальник зобов`язаний відшкодувати понесені покупцем збитки.

Договір набуває чинності з моменту його належного підписання сторонами, а саме з 24.06.2021 і діє до 30.06.2022 (п.11.4 договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

На виконання умов договору між сторонами було погоджено та підписано три специфікації до договору, а саме:

- № 2401 від 24.06.2021, за якою товаром, що підлягав поставці був визначений «Ячмінь 3 класу українського походження, врожаю 2021р.» загальним обсягом 1000 м.т. +/-5% за ціною 7000,00 грн з ПДВ та загальною вартістю 7000000,00 грн +/-5% та строком поставки з 24.06.2021 до 20.07.2021р. включно;

- № 2407 від 02.07.2021, за якою товаром, що підлягав поставці була визначена «Пшениця 3 класу українського походження, врожаю 2020р.» загальним обсягом 4000 м.т. +/-5% за ціною 6800,00 грн з ПДВ та загальною вартістю 27200000,00 грн +/~5% та строком поставки з 02.07.2021 до 25.07.2021р. включно;

- № від 07.07.2021, за якою товаром, що підлягав поставці був визначений «Ячмінь 3 класу українського походження, врожаю 2021р.» загальним обсягом 1000 м.т. +/-5% за ціною 5850,00 грн з ПДВ та загальною вартістю 5850000,00 грн +/-5% та строком поставки з 15.07.2021 до 15.08.2021р. включно.

22.07.2021 між сторонами було погоджено та підписано доповнення № 2 до специфікації № 2407 від 02.07.2021, яким сторони переглянули п.7 специфікації, а саме визначили, що строк поставки становить з 02.07.2021 до 05.08.2021 року включно.

Щодо вимоги за первісним позовом про стягнення пені та штрафів по специфікаціях № 2407 від 02.07.2021, № від 07.07.2021 та пені за зустрічним позовом суд зазначає таке.

На виконання умов специфікації № 2401 від 24.06.2021 постачальник поставив 1040,26 тонн ячменю на загальну суму 7281818,97 грн, що підтверджується такими доказами: видаткові накладні № 1601 від 25.07.2021р. та № 1602 від 26.07.2021р., залізнична накладна від 19.07.2021р. № 37137056 на 416,05 тонн, видаткова накладна № 1597 від 20.07.2021р., залізнична накладна від 13.07.2021р. № 36985216 на 554,0 тонн, видаткова накладна № 1516 від 13.07.2021р., товаротранспортні накладні № 9991 від 08.07.2021р., №00008/07/21/20 від 10.07.2021р., №255 від 08.07.2021р на 78,96 тонн.

За специфікацією № 2407 від 02.07.2021 постачальником було фактично поставлено, а покупцем прийнято, товару в обсязі 1938,4 тонни на загальну суму 13181114,99 грн, що підтверджується такими докази: видаткова накладні № 1473 від 08.07.2021, залізнична накладна від 03.07.2021р. № 36765030 на 207,5 тонн, видаткова накладна № 1527 від 14.07.2021, залізничні накладні від 05.07.2021р. № 36784445 та № 36798288 на 695,6 тонн, видаткова накладна № 1528 від 16.07.2021р., залізнична накладна від 11.07.2021 № 36939452 на 343,35 тонн, видаткова накладна № 1607 від 25.07.2021р., залізнична накладна від 19.07.2021р. №37137064 на 343,25 тонн, видаткова накладна № 1621 від 28.07.2021р., залізнична накладна від 05.07.2021 № 36798288 на 348,7 тонн.

По специфікації № від 07.07.2021р. постачальником було фактично поставлено, а покупцем прийнято, товару у кількості 276,7 тонн, що підтверджується видатковою накладною № 1667 від 28.07.2021р. та залізнична накладна від 22.07.2021р. № 37206679 на 276,7 тонн.

Враховуючи дані поставки слідує, що по специфікації № 2407 від 24.06.2021 недопоставлено 2061,6 тонн +/-5% пшениці 3 класу українського походження, врожаю 2020р, а по специфікації № № від 07.07.2021 недопоставлено 723,3 тонн +/-5% ячменю 3 класу українського походження, врожаю 2021р.

Щодо оплат поставленого товару судом встановлено таке.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що розмір мінімальної партії товару для оплати згідно специфікацій до даного договору.

Відповідно до п.9 всіх трьох специфікацій мінімальна партія до оплати становить 500,00 метричних тонн, окрім останньої партії.

Згідно з п.6.2 договору покупець здійснює оплату 86% вартості кожної поставленої мінімальної партії товару на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання покупцем документів передбачених в п.4.9 та п.5.2 даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

По специфікації № 2401 від 24.06.2021 документи на оплату 86 % вартості поставленого товару отримано покупцем, про що позивач визнає, тому не підлягає доказуванню, а іншого відповідачем не доведено:

на партію 554,0 т - 13.07.2021, оплачено - 14.07.2021;

на партію 416,05 т - 19.07.2021, оплачено - 20.07.2021;

на партію 78,96 т - 15.07.2021, оплачено - 20.07.2021.

Дані оплати здійснено в межах строку передбаченого п.6.2 договору.

По специфікації № 2407 від 24.06.2021 документи на оплату 86 % вартості поставленого товару отримано покупцем:

на партію 207,5 т - 12.07.2021, оплачено - 12.07.2021;

на партію 695,6 т - 21.07.2021, оплачено - 05.08.2021;

на партію 343,35 т - 12.07.2021, оплачено - 13.07.2021;

на партію 343,25 т - 19.07.2021, оплачено - 20.07.2021;

на партію 348,7 т - 22.07.2021, оплачено - 05.08.2021.

Оплату за партію товару в 695,6 т, з врахуванням листа № 286 від 26.07.2021 щодо призупинення платежів та надання документів та листа № 291 від 29.07.2021 щодо відновлення платежів та надання документів, здійснено з пропуском строку встановленого п. 6.2 договору в один банківський день (04.08.2021), що визнано позивачем у відзиві на зустрічну позовну заяву та підтверджено його представником в судовому засіданні. Інші оплати здійснено в межах строку передбаченого п. 6.2 договору та п. 9 специфікації щодо мінімальної партії товару до оплати.

По специфікації № від 24.06.2021 документи на оплату 86 % вартості поставленого товару отримано покупцем на партію 276,7 т - 22.07.2021, оплачено - 28.07.2021. Дана оплата здійснена в межах строку передбаченого п. 6.2 договору та п. 9 специфікації щодо мінімальної партії товару до оплати (відсутній обов`язок оплати, оскільки відсутня мінімальна партія товару на оплату в розмірі 500,00 метричних тонн).

Відповідно до п. 6.3 договору залишок у розмірі 14 % вартості поставленої партії товару оплачується покупцем протягом (трьох) банківських днів з моменту: 1) повідомлення постачальника про реєстрацію податкової накладної з урахуванням усіх вимог чинного законодавства України. Повідомлення повинно містити номер договору та специфікації і суми, на які зареєстровано податкові накладні й має бути надіслане на електронні поштові адреси: , , , . У випадку декількох постачань у рамках даного договору постачальник зобов`язується оформляти податкові накладні та вести податковий облік ПДВ у розрізі договору і специфікацій; 2) отримання наступного пакету документів (подається один раз на весь товар, вказаний в специфікації до договору): у разі, якщо постачальник є виробником товару - свідоцтво про реєстрацію сільгосппідприємства як суб`єкта спецрежиму сплати ПДВ (витяг з реєстру платників ПДВ) або свідоцтво платника єдиного податку, Державне статистичне спостереження за формою 4-СГ і формою 29-СГ; у разі, якщо постачальник не є виробником товару - завірені особистим підписом, копії документів, що підтверджують факт придбання товару у виробника (по всьому ланцюгу поставки), а саме: договори поставки, видаткові накладні, податкові накладні із квитанціями, свідоцтво про реєстрацію сільгосппідприємства як суб`єкта спецрежиму сплати ПДВ (витяг з реєстру платників ПДВ) або свідоцтво платника єдиного податку, Державне статистичне спостереження за формою 4-СГ і формою 29-СГ.

За твердженнями позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним), що не спростовано відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) пакет документів на оплату залишку у розмірі 14 % вартості поставленої партії товару по специфікаціях № 2401 та № 2407 отримано ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» 12.08.2021. Оплата 14 % залишку вартості поставленої продукції по специфікаціях № 2401 та № 2407 ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» здійснено 16.08.2021. Оплата 14 % залишку вартості поставленої продукції по специфікації № ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» здійснено 16.09.2021.

Дані оплати здійснені в межах строку передбаченого п. 6.3 договору та п. 9 специфікації щодо мінімальної партії товару до оплати (відсутній обов`язок оплати, оскільки відсутня мінімальна партія товару на оплату в розмірі 500,00 метричних тонн).

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 179, 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як випливає з матеріалів справи, ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» здійснив оплату за партію товару по специфікації № 2407 від 24.06.2021 в 695,6 т, з врахуванням листа № 286 від 26.07.2021 щодо призупинення платежів та надання документів та листа № 291 від 29.07.2021 щодо відновлення платежів та надання документів, з пропуском строку встановленого п. 6.2 договору в один банківський день (04.08.2021), оскільки 30.07.2021, 02.08.2021 та 03.08.2021 - три банківські дні на оплату товару після відновлення проплат(п.6.4.3 договору), 04.08.2021 - прострочка, 05.08.2021 - здійснено платіж позивачем.

Підпунктом 7.2.2 договору сторони визначили право постачальника призупинити виконання договору у разі порушення покупцем умов оплати за цим договором.

З врахуванням даної прострочки ТзОВ «Агро Фонд» на підстав п.п. 7.2.2 договору мало право призупинити виконання договору по специфікації № 2407 від 24.06.2021.

Відповідно до п.8.2 договору у разі нездійснення покупцем платежу відповідно до умов договору та специфікації, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час прострочення від вартості поставленого, але неоплаченого товару за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п.8.3 договору у разі порушення постачальником передбачених договором та специфікаціями до нього умов і/або терміну поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час порушення від вартості не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення поставки.

Пунктом 8.4 договору сторони визначили, що у разі порушення термінів поставки товару передбачених умовами договору більш ніж на 10 календарних днів та/або поставки товару неналежної якості, постачальник зобов`язаний додатково сплатити на користь покупця штраф у розмірі 10 % від загальної вартості відповідної партії товару.

Відповідно до п. 8.5 договору у випадку повної або часткової відмови постачальника від поставки передбаченої договором або додатками до договору кількості товару, постачальник зобов`язаній сплатити покупцю штраф у розмірі 5% від вартості недопоставленого товару.

В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статей 1 і 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, підставами для нарахування пені є, по-перше, прострочення у виконанні грошового зобов`язання, яке допустив боржник, по-друге встановлення конкретного розміру відповідної санкції договором або чинним законодавством.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Умовами договору сторони, крім нарахування пені, погодили штраф у розмірі 10 % від загальної вартості відповідної партії за порушення термінів поставки більш ніж на 10 календарних днів та штраф у розмірі 5 % від вартості недопоставленого товару у випадку повної або часткової відмови постачальника від поставки товару.

Однак, стягнення штрафу за порушення термінів поставки більш ніж на 10 календарних днів та штрафу за повну або часткову відмову постачальника від поставки товару є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки на переконання суду відмова від поставки повару і є порушенням термінів поставки більше ніж на 10 календарних днів, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду.

Тому є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10 %(більшого за штраф 5 %) за порушення термінів поставки по специфікації № від 24.06.2021 в сумі 423130,50 грн; у решті позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 211565,25 грн за цією специфікацією слід відмовити.

З врахуванням наведено, суд дійшов висновку, що підставною за первісним позовом є пеня в сумі 94755,01 грн нарахована за невиконання ТзОВ «Агро Фонд» умов специфікації № від 24.06.2021.

Згідно ч.ч.1,2 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно п.7.2.2 Договору правом постачальника є призупинити виконання Договору у разі порушення покупцем умов оплати за цим Договором.

За змістом статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Щодо пені в сумі 384847,06 грн та штрафів в сумі 700944 грн (5 %) та 1401888 грн (10%) за первісним позовом нарахованої по специфікації № 2407 від 24.06.2021, то вони нараховані позивачем безпідставно, оскільки ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» здійснило оплату за поставлений товар з порушенням строку передбаченого п. 6.2 договору, в останній день коли поставка мала бути виконана, тим самим надавши право відповідачу до 05.08.2021 не виконувати поставку(було призупинення поставки). Крім того, на переконання суду відсутня вина відповідача у непоставках після 05.08.2021 по даній специфікації(по іншій специфікації № строк ще був по 15.08.2021), оскільки постачальник зобов`язується здійснювати поставку товару лише у відповідності до узгодженого з покупцем графіку (п.4.5 договору), а іншого строку поставки ніж до 05.08.2021 сторонами узгоджено не було. Крім того, стягнення штрафу за порушення термінів поставки більш ніж на 10 календарних днів та штрафу за повну або часткову відмову постачальника від поставки товару є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання про що було заначено вище при обґрунтуванні відмови у стягненні подвійного штрафу за специфікацією № від 24.06.2021.

Щодо пені по зустрічному позову, то підставною є пеня в сумі 1783,17 грн, оскільки ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» здійснило оплату за партію товару по специфікації № 2407 від 24.06.2021 в 695,6 т, з врахуванням листа № 286 від 26.07.2021 щодо призупинення платежів та надання документів та листа № 291 від 29.07.2021 щодо відновлення платежів та надання документів, з пропуском строку встановленого п. 6.2 договору в один банківський день (04.08.2021), в решті пені в сумі 41899,15 грн слід відмовити як безпідставно нарахованій. Крім того, при здійсненні розрахунку судом був врахований п. 6.4.3 Договору, що відновлення призупинених оплат здійснюється покупцем протягом 3-х банківських днів, починаючи від дня наступного за днем отримання покупцем від постачальника належних доказів, які спростовують наявну у покупця негативну інформацію про постачальника чи після усунення постачальником інших порушень, які стали підставою для призупинення оплат.

Щодо вимог про стягнення збитків за первісним позовом, суд зазначає таке.

Частинами першою та другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 224 ГК України визначає, що збитками є витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 3 статті 225 ГК України, при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Частинами 1-4 статті 226 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.

Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов`язаної сторони від подальшого виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно із статтею 594 ЦК України, кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, збитки, як категорія цивільно-правової відповідальності являють собою ті негативні наслідки, що виникають у кредитора як невідворотний результат порушення боржником свого зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі N 910/ 6657/16, від 07.02.2018 у справі N 917/1651/16.

Відповідно до частини другої статті 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Згідно з п. 8.6 договору додатково до пені та штрафу постачальник зобов`язаній відшкодувати покупцю збитки. Сума збитків, які підлягають відшкодуванню у зв`язку з невиконанням постачальником зобов`язань щодо поставки товару в строки, передбачені договором та специфікаціями до нього, визначаються в розмірі різниці між ринковою вартістю непоставленого товару на момент відшкодування збитків (або момент подання позову) та вартістю товару відповідно до цього договору. Для цілей цього пункту ринковою ціною товару є середня ціна товару за договорами, укладеними покупцем на співставних умовах протягом п`яти днів, що передують дню, на який розраховується ринкова вартість, а за відсутності таких договорів - відповідно до цінових довідок, виданих, за вибором покупця, Торгово-промисловою палатою України, або ДП «Держзовнішінформ», або провідними інформаційними агентствами (зокрема, УкрАгроКонсалт, АПК-Інформ, тощо).

Однак, як вбачається із матеріалів справи, розрахунки позивача є теоретичними, не підтвердженні відповідними документами, які свідчили б про конкретний розмір збитків, яких зазнав позивач, у зв`язку невиконанням умов договору відповідачем. Наявність теоретичного обґрунтування збитків, на переконаня суду, не є підставою для їх стягнення.

На підтвердження понесених збитків позивачем за первісним позовом надано цінову довідку інформаційного агентства «АПК-Інформ» від 06 жовтня 2021р. № 31 із зазначенням в ній діапазону ринкових цін необхідних для розрахунку понесених позивачем за первісним позовом збитків.

Вказана довідка складена за замовленням позивача, без зазначення відомостей якими саме фахівцями здійснено відповідний аналіз, ціна у ній зазначена у певному градаційному коливанні без вказівок який саме чинних враховано при такому коливанні, і відповідна довідка підписана посадовими особами відповідних підприємств без зазначення жодних кваліфікаційних ознак осіб, які їх складали, та даних, на підставі яких їх сформовано, а також містять саме орієнтовні значення, які не можуть бути покладені в основу чіткої суми, яка заявлена позивачем до відшкодування в контексті існуючого спору.

Також дана довідка не містить відомостей про рік врожаю продовольчої пшениці 3 кл та фуражного ячменю 3кл, оскільки за специфікацією №2407 від 24.06.2021 товаром є пшениця 3 класу українського походження, врожаю 2020р., а за специфікацією № від 07.07.2021 товаром є ячмінь 3 класу українського походження, врожаю 2021р

Крім того, як зазначає позивач за первісним позовом у розрахунку розміру збитків(міститься у позовній заяві), що згідно вказаної довідки середня ринкова вартість продовольчої пшениці 3 кл. на базисі СРТ-порт у період з 27.09.2021 по 01.10.2021 складала 7350 грн за тонну , а вартість фуражного ячменю 3 кл 8550 грн за тонну - не відповідає самій довідці(у довідці якраз навпаки пшениця вартує 8550 грн, а ячмінь 7350 грн), що окремо свідчить про необґрунтованість розміру збитків.

На підставі даних цін позивачем за первісним позовом нараховано збитки в розмірі 4508880,00 грн.

Отже, вимога позивача за первісним позовом про стягнення збитків у сумі 4508880,00 грн обґрунтована невиконанням відповідачем за первісним позовом умов договору поставки, що становить різницю між вартістю товару, яка мала бути поставлена та вартістю цього ж товару, визначеною згідно цінової довідки інформаційного агентства «АПК-Інформ».

Також, пред`явлення вимоги про стягнення збитків покладає обов`язок саме на позивача довести, що вони не є абстрактними, а дійсно є реальними у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання. При визначені розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті самим позивачем для їх недопущення.

Розрахунки позивача стосовно розміру збитків - не підтвердженні відповідними належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 ГПК України доказами, які свідчили б про конкретний розмір збитків, яких зазнав позивач, у зв`язку невиконанням умов договору відповідачем. Наявність теоретичного обґрунтування збитків не є підставою для їх стягнення.

На підтвердження реальних збитків позивач за первісним позовом було долучено до матеріалів справи ряд договорів поставки з іншими постачальниками на поставку пшениці, однак за вищими цінами.

Дані договори не можуть бути належним доказом реальності збитків позивача за первісним позовом в результаті невиконання договору № С01 від 24.06.2021 відповідачем за первісним позовом, оскільки не мають прямого причино-наслідкового зв`язку з порушенням ТзОВ «Агро Фонд» своїх зобов`язань. Договори поставки з іншими контрагентами, саме за такою ціною позивач уклав на основі вільного волевиявлення під час дії договору № С01 від 24.06.2021, який залишався обов`язковим до виконання для обох його сторін.

Проте, договори поставки з іншими контрагентами, саме за такою ціною позивач уклав на основі вільного волевиявлення під час дії договору № С01 від 24.06.2021, який залишався обов`язковим до виконання для обох його сторін, тобто за чинності вказаного договору і за відсутності факту його розірвання в момент укладення правочинів з новими постачальниками.

Отже, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, що носять зобов`язальний характер (щодо стягнення збитків, відшкодування яких передбачено умовами договору), проте закон, що має вищу юридичну силу над договором, вимагає реальності наявних збитків , тому умовами договору не можливо змінити поняття збитків та передбачити відшкодування теоретичних (не реальних) збитків, у зв`язку з чим доводи позивача за первісним позовом стосовно застосування пункту 8.6 укладеного між сторонами договору, яким сторони врегулювали за власним волевиявленням правові наслідки порушення договору відповідачем - судом відхиляються як підстава для застосування збитків в контексті спірних правовідносин сторін.

Щодо позовних вимог по зустрічному позову про стягнення збитків, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до положень частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Правовідносини щодо відшкодування збитків врегульовані, зокрема і положеннями глави 25 "Відшкодування збитків у сфері господарювання" Господарського кодексу України (далі - ГК України) та глави 82 "Відшкодування шкоди" Розділу ІІІ "Окремі види зобов`язань" Книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частиною першою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За частиною третьою статті 147 ГК України збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (частина перша статті 225 ГК України).

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

А відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Отже, за змістом положень статті 22 ЦК України, частин першої, другої статті 142, частини другої статті 224, частини першої статті 225 ГК України збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

При цьому неодержаний прибуток (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаного прибутку (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що цей прибуток (вигода) не є абстрактним, а міг би бути ним реально отримано при належному виконанні зобов`язання.

Тобто, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного прибутку.

Натомість наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення.

У цих висновках суд звертається до сталої правової позиції в питанні критеріїв упущеної вигоди, що неодноразово та послідовно викладалась Верховним Судом, зокрема в постановах: від 13.12.2018 у справі №923/700/17, від 11.11.2019 у справі №904/7601/17, від 12.11.2019 у справі №910/9278/18, 12.08.2020 у справі №910/15883/14, від 27.08.2019 у справі №910/9095/18, від 26.02.2020 у справі №914/263/19.

Позивач за зустрічним позовом на обґрунтування завданих збитків стверджує, що укладаючи договір поставки № С01 від 24.06.2021 року з ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна», як суб`єкт підприємницької діяльності розраховував отримати дохід, який полягав у різниці вартості придбання та реалізації товару.

На підтвердження реальних збитків позивач за зустрічним позовом долучив до матеріалів справи копію договору поставки №21/07/2021/1 з СПП «Рудники».

Відповідно до умов договору поставки №21/07/2021/1 з СПП «Рудники» ТзОВ «Агро Фонд» мало закупити пшеницю по ціні 5400,00 грн загальною кількістю 2000 тонн за умови відсутності боргу з оплати в розмірі 7 938 441,43 грн. Проте, як зазначають ТзОВ «Агро Фонд» через прострочення оплати ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» було позбавлене можливості закупити 1 470 тонн пшениці по ціні 5400,00 та в подальшому реалізувати даний Товар Покупцю за ціною 6800,00 грн за 1 тону в межах специфікації №2407. У зв`язку із цим постачальнику, на переконання позивача неправомірними діями покупця заподіяно збитків в розмірі 1 470 тон * (6800-5400)=2 058 000,00 грн. Крім того, зазначають, що прострочення оплат було з 27.07.21 по 16.08.21, через несвоєчасне отримання коштів від покупця, постачальник був позбавлений можливості повторно закупити товар в СПП «Рудники» на обсяг передбачений специфікаціями, тобто 560 тон. пшениці по ціні 5400 за 1 тонну та 722 тонни ячменю по ціні 4800 грн. за 1 тонну. Відповідно вважають, що збитки ТзОВ «Агро Фонд» становлять: 560* (6800- 5400)=784 000,00 грн.; 722*(5850-4800)=758 100,00 грн. Отже через неправомірні дії, як вважають, а саме через прострочення оплат покупцем, постачальник поніс підтверджені збитки (упущену вигоду) в загальному розмірі: 2 058 000,00 грн+784 000,00 грн. +758 100,00 грн=3 600 100,00 грн. Крім цього, 17.09.2021 року між ТзОВ «Агро Фонд» та СПП «Рудники» відповідно до умов договору поставки №21/07/2021/1 було укладено специфікацію на здійснення поставки пшениці за ціною 7 400 грн. за тону. Таким чином, за умови своєчасного здійснення оплати ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» за договором поставки № С01 від 24.06.2021 року, ТзОВ«Агро Фонд» мало можливість закупити у СПП «Рудники» пшеницю за ціною 5400,00 грн та тонну, однак в подальшому змушене придбавати цей самий товар за ціною 7400,00 грн за тонну. Витрати, які ТзОВ «Агро Фонд» змушене понести для відновлення свого права та належного виконання умов договору поставки із СПП «Рудники» (реальні збитки) становлять згідно розрахунку позивача 1328,88 тонн*(7400-5400)=2657760,00 грн.

Однак, як встановлено матеріалами справи ТзОВ «Торговий дім «Сокар Україна» прострочило оплату лише за одну партію товару по специфікації № 2407 від 24.06.2021 в розмірі 695,6 тонн, з врахуванням листа № 286 від 26.07.2021 щодо призупинення платежів та надання документів та листа № 291 від 29.07.2021 щодо відновлення платежів та надання документів, з пропуском строку встановленого п. 6.2 договору в один банківський день (04.08.2021) і дана прострочка не відповідає розміру заявлених до стягнення збитків у сумі 6257860,00 грн.

За клопотанням представника відповідача за зустрічним позовом, ухвалою суду від 20.01.2022 витребовувались у Сільськогосподарського приватного підприємства «Рудники» інформацію та документи: чи в періоді з 21.07.2021 року по 15.08.2021 року, СПП «Рудники» здійснювало поставки/реалізацію пшениці 3 класу українського походження врожаю 2020 року та ячменю 3 класу українського походження врожаю 2021 року, на користь/реквізити ТзОВ «Агро Фонд» (); чи в періоді з 21.07.2021 року по 15.08.2021 року, СПП «Рудники» отримувало кошти від ТзОВ «Агро Фонд» () за пшеницю 3 класу українського походження врожаю 2020 року та ячменю 3 класу українського походження врожаю 2021 року; на яких умовах оплати СПП «Рудники» здійснювало поставу/реалізацію пшениці 3 класу українського походження врожаю 2020 року та ячменю 3 класу українського походження врожаю 2021 року в період липень-серпень 2021 року; яка середня вартість поставленої/реалізованої СПП «Рудники» пшениці 3 класу українського походження врожаю 2020 року та ячменю 3 класу українського походження врожаю 2021 року, станом на дати 21.07.2021 року, 27.07.2021 року, 01.08.2021 року.

Сільськогосподарське приватне підприємство «Рудники» вимог ухвали суду від 20.01.2022 не виконали, хоча вчасно та належно були повідомлені, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №281 з відміткою про отримання 28.01.2022.

Частиною 7,8,10 ст.81 ГПК України передбачено, що будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи розподіл обов`язків доказування, неподання СПП «Рудники» витребуваних судом доказів без повідомлення причин, суд дійшов висновку про відмову у визнанні обставин на підтвердження реальних збитків, для з`ясування яких витребовувався доказ, а саме поставки/реалізацію товару на користь ТзОВ «Агро Фонд», отримання коштів від ТзОВ «Агро Фонд».

Досліджуючи наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом не обґрунтував розмір заявленої до стягнення упущеної вигоди, реальних збитків; прострочка оплати мала місце лише 04.08.2021 (один банківський день) і лише по одній партії товару; відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками.

Отже, врахувавши наведені законодавчі приписи та встановивши, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами наявності складу цивільного (господарського) правопорушення, як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, так і реальних збитків, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення зустрічного позову в частині стягнення збитків відсутні.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом належить стягнути 7783,28 грн судового збору, відповідно з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом належить стягнути 26,75 грн пропорційно до задоволених вимог, в іншій частині сплата судового збору залишається за ними.

Щодо заяви представника позивача за зустрічним позовом про вирішення питання розподілу витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно до п. 5 ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Враховуючи заяву представника позивача за зустрічним позовом, яка подана до закінчення судових дебатів, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання у справі для вирішення питання про розподіл витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвокатами сторін.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (вул.Привокзальна,17, с.Звиняче, Горохівський район, Волинська область, 45725, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" (вул.Б.Хмельницького,52-А, м.Київ, 01054, ) 518885,51 грн (п`ятсот вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 51 коп.), з них 95755,01 грн пені, 423130,50 грн штрафу, 7783,28 грн (сім тисяч сімсот вісімдесят три гривні 28 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. В стягненні 7209979,13 грн, з них 386701,88 грн пені, 4508880,00 грн збитків, 912509,25 грн штрафу, 1401888,00 грн штрафу - відмовити.

4. Зустрічний позов задовольнити частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" (вул.Б.Хмельницького,52-А, м.Київ, 01054, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (вул.Привокзальна,17, с.Звиняче, Горохівський район, Волинська область, 45725, ) 1783,17 грн (одну тисячу сімсот вісімдесят три гривні 17 коп.) пені, а також 26,75 грн (двадцять шість гривень 75 коп.) витрат по сплаті судового збору.

6. В зустрічному позові на суму 6299759,15 грн, з них 41899,15 грн пені, 6257860,00 грн збитків - відмовити.

7. Призначити судове засідання для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу на "30" травня 2022 року о 14:30 год.

8. Судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Волинської області (м. Луцьк, пр. Волі, 54а).

9. Надати позивачу за зустрічним позовом (відповідачу за первісним позовом) строк 5 днів з дня винесення рішення по справі для надання доказів понесених ним витрат на професійну правничу допомогу відповідно до п. 5 ч. 6 ст.238 ГПК України, копії яких надіслати іншій стороні, докази надіслання надати суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

30.05.2022.

Суддя А. С. Вороняк