ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2022 р. Справа№ 911/701/20 (911/3161/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Грека Б.М.

Отрюха Б.В.

за участю помічника судді: Титарєвої Г.І. (за дорученням судді)

у присутності представника ГУ ДПС у Київській області Вірчака В.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року

у справі № 911/701/20(911/3161/21) (суддя Наріжний С.Ю.)

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області

до 1. ОСОБА_1

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Принцип плюс"

про визнання недійним договору відступлення права вимоги

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20(911/3161/21) відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ГУ ДПС у Київській області про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ГУ ДПС у Київській області звернулось безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20(911/3161/21), а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Грека Б.М., Копитової О.С. апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20(911/3161/21) повернуто скаржнику на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі та роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду у загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

26.01.2022 року засобами поштового зв`язку ГУ ДПС у Київській області повторно звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.01.2022 року зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Грек Б.М.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20(911/3161/21), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/701/20(911/3161/21) за позовом ГУ ДПС у Київській області до ОСОБА_1 та ТОВ "Принцип плюс" про визнання недійним договору відступлення права вимоги.

07.02.2022 супровідним листом Господарського суду Київської області №02-04/911/701/20(911/3161/21) від 04.02.2022 року матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 року апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20(911/3161/21) залишено без руху у зв`язку з її поданням після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України, та без клопотання про поновлення цих строків, а також неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до роздруківки з офіційного сайту Укрпошти у розділі відстеження поштових відправлень зі штрих-кодовим ідентифікатором №507, скаржник отримав копію вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції 21.02.2022 року, відтак останнім днем для подання клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги є 03.03.2022.

11.05.2022 року, згідно зазначених на конверті відомостей, скаржником на виконання ухвали від 14.02.2022 року надано докази сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн., а також подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою суду від 23.05.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20(911/3161/21), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано у скаржника оригінал позовної заяви з доданими до неї додатками, у відкритті провадження за якою було відмовлено оскаржуваною ухвалою, та призначено справу до розгляду на 02.06.2022 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

На виконання вимог ухвали суду скаржником до початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду надано оригінал позовної заяви з доданими до неї документами.

Представник скаржника в судовому засіданні 02.06.2022 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у даній справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача-2 в судове засідання також не з`явився, подавши до його початку клопотання про відкладення справи на іншу дату у зв`язку із перебуванням у відрядженні.

Розглядаючи заявлене клопотання про відкладення розгляду справи з наведених у ньому мотивів, судова колегія наголошує, що згідно п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку лише у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

При цьому, слід зауважити, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п. Господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Водночас, під час розгляду клопотання судом встановлено, що до нього, в порушення норм статей 73-80 ГПК України, не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження викладених у ньому обставин перебування представника у відрядженні.

Заявник клопотання також не був позбавлений права уповноважити іншого представника на участь у розгляді справи та забезпечити його явку в судове засідання.

Більш того, зазначаючи про перебування 02.06.2022 року у відрядженні представник відповідача-2 мав можливість взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду з використанням власних технічних засобів відповідно до ст.197 ГПК України, проте своїм правом не скористався.

Окрім наведеного, судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.07.2020 року у справі №924/369/19 та від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Разом з тим, слід зазначити, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

За викладених обставин, оскільки явка представників учасників провадження у справі обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору, беручи до уваги, що матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та з огляду на можливість забезпечення відповідачем-2 участь представника у судовому засіданні у режимі відеоконференції, зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність представників відповідачів.

02.06.2022 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у даній справі - залишити без змін, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак цього дня застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/701/20 про банкрутство ТОВ "Галич-Авто", провадження в якій відкрито ухвалою суду від 07.07.2020 року за заявою боржника.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Київської області від 29.09.2020 року визнано грошові вимоги до боржника: ТОВ "Принцип плюс" у сумах: 4 204,00 грн. - 1 черга; 15 954 326,96 грн. - 4 черга; ОСОБА_2 у сумах: 4 204,00 грн. - 1 черга; 29 481,99 грн. - 1 черга; 761617,00 грн. - 4 черга; ГУ ДПС у Київській області у сумах: 4 204,00 грн. - 1 черга; 112 731,86 грн. - 2 черга; 52 988,21 грн. - 6 черга; ОСОБА_3 у сумі 14 130,33 грн. - 1 черга.

Постановою Господарського суду Київської області від 27.10.2020 року визнано ПАТ "Галич-Авто" банкрутом і відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сибаля А.М.

Ухвалами суду від 11.05.2021 визнано грошові вимоги до боржника ГУ ДПС у Київській області у сумах: 4 540,00 грн. - 1 черга; 2 210,00 грн. - 6 черга; ГУ ДПС у Львівській області у сумах: 4 204,00 грн. - 1 черга; 61 611,54 грн. - 3 черга; 24864,28 грн. - 6 черга.

Ухвалою суду від 29.06.2021 визнано грошові вимоги до боржника ГУ ДПС у Львівській області у сумах: 4540,00 грн. - 1 черга; 17628,27 грн. - 6 черга; УВД ФСС України у Київській області у сумах: 4540,00 грн. - 1 черга; 596883,56 грн. - 2 черга.

У жовтні 2021 року ГУ ДПС у Київській області звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 та ТОВ "Принцип плюс" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги в межах справи 911/701/20 про банкрутство ПАТ "Галич-Авто", в якій просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 29.11.2019 року №1, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Принцип плюс"; застосувати наслідки недійсності правочину та визнати припиненим зобов`язання між ОСОБА_1 та ТОВ "Принцип плюс" за договором відступлення права вимоги від 29.11.2019 №1.

Вказана позовна заява подана позивачем для розгляду у межах провадження у справі № 911/701/20 про банкрутство ПАТ "Галич-Авто", про що зазначено безпосередньо в позовній заяві.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, в позовній заяві позивачем визначено ПАТ "Галич-Авто" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В обґрунтування юрисдикції даного спору в межах справи № 911/701/20 про банкрутство ПАТ "Галич-Авто" позивач на підставі ст. 7 КУзПБ, яка передбачає концентрацію спорів з вимогами до боржника в межах справи про банкрутство, послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21.09.2021 у справі №905/2030/19(905/1159/20) та Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство, викладені у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, зазначивши, що:

- позивач є кредитором у справі №911/701/20 про банкрутство ПАТ "Галич-Авто", як і відповідач-2 ТОВ "Принцип плюс";

- на думку позивача, оспорюваний договір відступлення права вимоги є фіктивним, що є підставою для визнання договору недійсним;

- при цьому, оскільки предметом оспорюваного договору відступлення є право вимоги до боржника ПАТ "Галич-Авто", даний позов має розглядатись в межах справи № 911/701/20 про банкрутство ПАТ "Галич-Авто".

За наслідками розгляду заявлених вимог ухвалою Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20 (911/3161/21) відмовлено у відкритті провадження у справі.

Приймаючи дану ухвалу місцевий господарський суд виходив з того, що ПАТ "Галич-Авто" не є стороною ані даного спору, ані стороною оскаржуваного договору, а отже позовна заява не відноситься до категорій спорів, які підлягають розгляду в межах справи про банкрутство такого боржника.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність прийняття даної ухвали, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема:

- спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна;

- спори про визнання недійсними результатів аукціону;

- про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником;

- спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно;

- спори про стягнення заробітної плати;

- спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника;

- спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи визначений законодавцем у зазначеній статті перелік спорів, вбачається обґрунтованим висновок, що такий перелік не обмежується лише майновими спорами, але й передбачає можливість розгляду спорів, в яких боржник є відповідачем та щодо інших категорій справ. Водночас, належним судом, до юрисдикції якого належить зазначена категорія спорів, є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі №910/6729/20.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 29.09.2020 року у справі №911/701/20 визнано грошові вимоги ТОВ "Принцип плюс" до ПАТ "Галич-Авто" у сумах: 4 204,00 грн. - 1 черга; 15 954 326,96 грн. - 4 черга.

Вказані вимоги виникли на підставі договору позики від 24.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Галич-Авто", розмір заборгованості підтверджений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23.06.2016 у справі №464/4236/16-ц (розмір заборгованості 15 954 326,96 грн., з яких: 4 284 123,27 грн. - 3% річних та 11 670 203,69 грн. - проценти за користування коштами).

В подальшому, ОСОБА_1 в порядку ст. 512 ЦК України відступлено право вимоги вказаної вище заборгованості на користь ТОВ "Принцип плюс" за оспорюваним Договором від 29.11.2019 року № 1.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції та зазначає, що визначальним при вирішенні питання щодо розгляду позовної заяви в межах справи про банкрутство боржника є те, що боржник має бути стороною спору та відповідно стороною спірних правовідносин.

Більш того, судом апеляційної інстанції враховано, що відповідно до позиції та висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 13.10.2020 року у справі №910/22904/15, виходячи з диспозиції ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, участь боржника у спорі саме як сторони (позивача, відповідача) передбачає, що у будь-якому випадку за результатами розгляду спору настають правові наслідки для боржника (набуття, припинення, зміна прав чи обов`язків).

Водночас диспозиція ст. 50 ГПК України, яка передбачає можливий вплив рішення суду у спорі на права або обов`язки третьої особи без самостійних вимог, допускає, що за результатами розгляду відповідного спору такі правові наслідки можуть не настати.

Відтак, участь боржника у спорі як третьої особи без самостійних вимог, виключає можливість розгляду такого спору в межах справи про банкрутство за правилами ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з поданої позовної заяви та підтверджено представником апелянта в судовому засіданні ПАТ "Галич-Авто" не є стороною даного спору (позивачем визначено боржника третьою особою) та боржник не є стороною оспорюваного Договору відступлення права вимоги (сторонами Договору від 29.11.2019 №1 є ОСОБА_1 (фізична особа) та ТОВ "Принцип плюс").

Виходячи з вищевикладеного, спір за позовом ГУ ДПС у Київській області про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Принцип плюс", не підлягає вирішенню господарським судом в межах справи про банкрутство ПАТ "Галич-Авто", а повинен розглядатися в порядку окремого позовного провадження.

Суд першої інстанції встановив та апеляційний господарський суд погоджується з тим, що оспорюваний договір про відступлення права вимоги укладено між фізичною особою ОСОБА_1 та юридичною особою ТОВ "Принцип плюс"; докази того, що спір виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, відсутні, як насідок відсутні й підстави для відкриття провадження за вказаним позовом в межах справи №911/701/20 про банкрутство ПАТ "Галич-Авто".

Посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.09.2021 року у справі №905/2030/19 (905/1159/20) та від 02.06.2021 року у справі №904/7905/16, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, щодо визначення подібності правовідносин колегія суддів звертається до правової позиції, викладеної у п. 5.5 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №922/2383/16, згідно якої під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. (Аналогічний правовий висновок викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/5394/15-г, від 12.12.2018 року у справі № 2-3007/11, від 16.01.2019 року у справі №757/31606/15-ц та в подальшому знайшов своє відображення у постанові Верховного Суду від 11.01.2022 року у справі №17-14-01/1494).

Разом з тим, фактичні обставини, які формують зміст правовідносин, а також матеріально-правове регулювання у наведених скаржником справах та у справі, що наразі переглядається, є різними, що виключає подібність спірних правовідносин.

Так, предметом розгляду у справі №905/2030/19(905/1159/20) є розгляд господарським судом в межах провадження у справі про банкрутство позову боржника до контролюючого органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в той час як справа №904/7905/16 стосується визнання недійсними правочинів, укладених саме боржником, щодо якого здійснюється провадження у справі про банкрутство.

Отже, наведені скаржником висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.09.2021 року у справі №905/2030/19 (905/1159/20) та від 02.06.2021 року у справі №904/7905/16, судом апеляційної інстанції до уваги не беруться, оскільки не є релевантними у даній справі, адже прийняті за інших правовідносин та фактичних обставин справи.

Щодо доводів скаржника в апеляційній скарзі не необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.10.2021 року у справі №5015/118/11, то судова колегія їх також відхиляє, оскільки у наведеній справі судом касаційної інстанції було скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 року, а справу у скасованій частині передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Водночас, скасування рішень судів попередніх інстанцій з передачею справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору у такій справі, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у справі. (Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 року у справі №922/3693/18 та в подальшому знайшла своє відображення у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі №911/2574/18).

Отже, посилання скаржника про порушенням господарським судом Київської області норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні необґрунтовані та недоведені, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20(911/3161/21) залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 02.11.2021 року у справі №911/701/20(911/3161/21) залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 07.06.2022 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.М. Грек

Б.В. Отрюх