РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2022Справа № 910/2904/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 00130926)

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 19480600)

про стягнення 24 336 426, 38 грн,

Представник сторін:

від позивача: Кулешова Л.В.

від відповідача: Атаманюк В.В.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі за текстом - ПАТ «Запоріжжяобленерго», позивач, ОСП) з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі за текстом - ДП «Укрінтеренерго», відповідач, електропостачальник) про стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії - 13 656 752, 28 грн, пені -

5 420 016,54 грн, 3 % річних - 1 070 003, 45 грн, інфляційні втрати - 2 797 800, 02 грн та штраф - 1 391 854,09 грн, які нараховані позивачем у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 19.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на той факт, що на виконання вимог законодавства в сфері електроенергетики, зокрема, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг НКРЕКП (далі за текстом - НКРЕКП) від 13.11.2018 № 1415, для забезпечення публічності, позивачем розміщено на офіційному веб-сайті ОСР: http//www.zoe.com.ua «Договір електропостачальника надання послуг з розподілу електричної енергії» та заяви-приєднання.

19.12.2018 відповідачем підписано заяву-приєднання до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі за текстом - Договір).

Позивач зазначає, що ним належним чином надавалися послуги з поставки електричної енергії за період з січня по жовтень 2021, однак відповідач, порушуючи умови договору, не здійснював оплату таких послуг, що призвело до виникнення у нього основного боргу в розмірі - 13 656 752, 28 грн., на суму якого позивачем здійснено нарахування пені, штрафу, 3 % річних та інфляційні втрати.

Також, у зв`язку із набранням законної сили рішень господарського суду міста Києва у справах № 910/5307/19, № 910/7655/20, № 910/20350/20 та № 910/3722/22 та з огляду на те, що відповідачем станом на дату подання даного позову не здійснено оплату по вказаним судовим рішенням позивачем також здійснено нарахування пені, 3 % річних, інфляційних втрат та штрафу за період з 01.02.2021 по 20.12.2021.

Із поданих позивачем заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву вбачається, що на думку позивача відповідач необґрунтовано просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних нарахувань та штрафу, що нараховані за наслідком порушення відповідачем грошового зобов`язання.

Позивач звертає увагу суду, що хибним є посилання відповідача на пункт 6.8 Договору, оскільки в даному випадку пункт 6.8 Договору не розповсюджується на спірні правовідносини.

При цьому, строки та порядок проведення відповідачем розрахунків за Договором визначені в окремому Додатку до Договору - «Порядок розрахунків».

Розділ № 4 зазначеного «Порядку розрахунків» - «Відповідальність Постачальника за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», не містить обов`язку позивача оформлювати акт порушень у відповідності до пункту 6.8 Договору щодо складання акту порушень у разі кожного прострочення грошового зобов`язання відповідачем.

Також позивач, вважає помилковим твердження відповідача, що штрафні санкції є надмірно великими та більшими на 78 % від загальної суми заборгованості за розподіл, оскільки таке твердження спростовуєтеся тим фактом, що загальна сума нарахувань заявлених до стягнення в розмірі 10 679 674,10 грн має складову, згідно якої остання складається зі здійснених Позивачем нарахувань на суму боргу, що вже раніше стягнута за рішеннями суду та нарахувань на заборгованість, що заявлена до стягнення у даній справі.

Тобто сума заявлених нарахувань, що була здійснена у зв`язку з простроченням основного боргу за період січень-жовтень 2021 в розмірі 13 656 752,28 грн, який позивач просить стягнути у даній справі складає 4 361 379,49 грн, яка, на переконання позивача, є цілком співрозмірною і підтвердженою.

При цьому позивач у запереченнях зазначає, що відсутність грошових коштів на поточних рахунках не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, оскільки згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене вище, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

2. Стислий виклад позиції відповідача

У поданому відзиві відповідач просить суд визнати суму заборгованості в розмірі 13 565 752, 28 грн за розподілену електричну енергію та відмовити в частині нарахованих штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначає, що ДПЗД «Укрінтеренерго» є єдиним постачальником електричної енергії на території України, на якого покладені функції постачальника «останньої надії» від сталого функціонування якого залежить діяльність всього енергоринку України, однак, не дивлячись на це, у постачальника «останньої надії» немає жодних преференцій, а свою діяльність він здійснює на правах звичайного електропостачальника.

Усі кошти, що сплачують споживачі за користування електроенергією, наданої постачальником «останньої надії», надходять на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання в повному обсязі.

НКРЕКП яка є Регулятором ринку електричних послуг, своєю Постановою № 700 від 13.06.2013 затвердила Порядок розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників універсальних послуг, постачальника «останньої надії» та операторів систем розподілу (далі за текстом - Порядок), згідно пункту 8 (із змінами внесеними Постановою № 26 від 18.01.2019 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 13 червня 2013 року № 700») якого з коштів, які надійшли на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії», операторів систем розподілу, які мають заборгованість перед Оптовим постачальником з оплати електричної енергії, уповноважений банк на підставі алгоритму розподілу коштів, встановленого НКРЕКП, перераховує кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оптового постачальника до досягнення суми, зазначеної у постанові НКРЕКП, з метою часткового погашення заборгованості перед Оптовим постачальником за куповану електричну енергію. Фінансовими зобов`язаннями з оплати електричної енергії між постачальником «останньої надії» та Оптовим постачальником є забезпечення оплати у розмірі 100% вартості місячної товарної продукції.

Станом на 25.01.2022 загальна заборгованість споживачів ДПЗД «Укрінтеренерго» становить 3 057 029 262,09 грн, а заборгованість споживачів, розподіл яким здійснювало ПАТ «Запоріжжяобленерго» у січні - жовтні 2021 становить 63 443 818, 87 грн.

Станом на 25.01.2022 заборгованість споживачів розподіл яким здійснювало ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ДПЗД «Укрінтеренерго» у період з 01.01.2019 по 31.12.2021, становить 427 536 239, 95 грн.

Заборгованість, яка визнається ДПЗД «Укрінтеренерго» перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» становить 13 565 752, 28 грн за послуги з розподілу електричної енергії з січня по жовтень 2021, яка утворилась у ДПЗД «Укрінтеренерго» перед Оптовим постачальником електроенергії внаслідок низького рівня розрахунків за поставлену електричну енергію споживачам постачальника «останньої надії».

Також в обґрунтування підстав неможливості здійснювати оплату заборгованості відповідач посилається на існування нормативно-правових актів, які унеможливлюють застосування до боржників, зі сторони ДПЗД «Укрінтеренерго», заходів примусового виконання рішень для спонукання цих споживачів до погашення заборгованості за спожиту електроенергію, при тому що загальний борг вказаних споживачів перед ДПЗД «Укрінтеренерго» значно перебільшує заборгованість перед позивачем.

Крім того, ДПЗД «Укрінтеренерго» зазначає, що не користувалося послугами оператора системи розподілу для власних потреб, а замовляло їх для споживачів постачальника «останньої надії» на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (із змінами), тобто виступало посередником між споживачем та надавачем послуг з розподілу електроенергії, отримуючи кошти за розподіл в складі загальної вартості спожитої електроенергії.

Разом з тим, відповідач звертає увагу суду, що зобов`язання ДПЗД «Укрінтеренерго» перед операторами системи розподілу, насправді є зобов`язаннями споживачів за отримані послуги з розподілу електричної енергії від оператора розподілу.

Що стосується нарахованих позивачем штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат відповідач зазначає, Договором електропостачальника, укладеним між сторонами передбачено, а саме пунктом 6.8. передбачено, що у разі виявлення однією із сторін порушень умов Договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій, зацікавлена Сторона повинна скласти відповідно до процедури, встановленої пунктом 6.8 Договору двосторонній акт порушень.

Даного порядку, позивач не дотримався, а відтак на думку відповідача не має підстав для стягнення штрафних санкцій (пені).

Більш того, на думку відповідача, стягнення зазначеного штрафу є економічно необґрунтованим та призведе до отримання позивачем, надприбутку, який значно перевищує збитки спричинені невиконанням грошових зобов`язань з боку відповідача, а заявлені позивачем штрафні санкції є надмірно великими (у загальному більше 78% від загальної суми заборгованості за розподіл електричної енергії ДПЗД «Укрінтеренерго» перед ПАТ «Запоріжжяобленерго»), у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині на думку відповідача є необґрунтованими та значно завищеними.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі без призначення справи до судового розгляду з огляду на ведення воєнного стану на території України з 24.02.2022 указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

13.04.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшли клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ДПЗД «Укрінтеренерго» про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, підготовче засідання призначено на 30.05.2022.

03.05.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд поновити процесуальний строк на його подання, відмовити повністю у задоволенні нарахованих сум пені, інфляційних втрат, 3 % річних та штрафу. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 13 565 752, 28 грн відповідачем визнаються.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ДПЗД «Укрінтеренерго» про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву. Відзив ДПЗД «Укрінтеренерго» на позовну заяву долучено до матеріалів справи.

20.05.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.05.2022 задоволено заяву ПАТ «Запоріжжяобленерго» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 910/2904/22 та вирішено підготовче засідання, призначене на 30.05.2022 проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програми онлайн сервісу відеозв`язку Easycon.

25.05.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача про проведення засідання в режимі відеоконференції.

30.05.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення позивача на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.06.2022.

У судовому засіданні 06.06.2022, яке проходило в режимі відеоконференції за допомогою програми онлайн сервісу відеозв`язку Easycon, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні вимог про стягнення штрафних санкцій або ж зменшити їх розмір.

Таким чином, заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 06.06.2022 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі отриманої ліцензії, що видана на підставі постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415. Тобто з 01.01.2019 року позивач є Оператором системи розподілу та надає послуги з розподілу.

Приписами статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що договори про надання слуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (НКРЕКП).

На виконання вимог законодавства в сфері електроенергетики, зокрема, постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415 позивачем, для забезпечення публічності, розміщено на офіційному веб-сайті ОСР: http//www.zoe.com.ua, «Договір електропостачальника надання послуг з розподілу електричної енергії» та заяви-приєднання.

Станом на час розгляду даної справи по суті Договір є чинним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 1.2.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 встановлено, що оператор системи розподілу укладає договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, який розробляється оператором системи на підставі додатка 4 до цих Правил та укладається з кожним ектропостачальником, який звертається до оператора системи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р ДПЗД «Укрінтеренерго» визначено постачальником "останньої надії".

19.12.2018 ДПЗД «Укрінтеренерго» підписало заяву-приєднання до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Умови договору є однаковими для всіх електропостачальників та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312. Далі за текстом цього договору ОСР та постачальник іменуються - сторона, а разом сторони (пункт 1.2. Договору).

За змістом пункту 2.2. Договору постачальник здійснює придбання та оплату послуг з розподілу електричної енергії згідно з умовами глави 3 цього договору за сукупністю споживачів постачальника та плату за надання послуг комерційного обліку електричної енергії (інформаційних послуг), послуг з відключення та підключення об`єктів споживачів постачальника згідно з Додатком 1 «Порядок розрахунків», який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що оплата послуг з розподілу здійснюється Постачальником у формі попередньої оплати, у тому числі плановими авансовими платежами. Так, пунктом 2.3. Додатку № 1 до Договору погоджено «Порядок розрахунків» (в редакції від 22.10.2020), яким встановлено, що постачальник здійснює остаточний розрахунок за розподіл електричної енергії відповідно до Акта прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії між ОСР та постачальником (Додаток 2), складеного за підсумками розрахункового періоду (пункт 2.8. цього Порядку розрахунків) та рахунку протягом 5 (п`яти) банківських днів від дня їх отримання.

Сума остаточного розрахунку визначається як різниця між вартістю розподіленої електричної енергії споживачам постачальника, зазначеної в акті прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії та сумарною оплатою постачальника за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Надання Постачальником для ОСР фактичних Актів прийому-передачі електроенергії, розподіленої мережами ОСР та надання ОСР Постачальнику реєстрів із зазначенням фактичного об`єму постачання електричної енергії за кожним споживачем, Актів прийняття-передавання послуг з розподілу електричної енергії, рахунків на оплату за послуги ОСР здійснюється через електронну пошту .

Датою отримання рахунка Постачальником, вважається:

- у разі направлення рахунка електронною поштою - вважається наступний робочий день після направлення їх ОСР.

- у разі направлення рахунка рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 (три) календарні дні, по області - 5 (п`ять) календарних днів, по Україні - 7 (сім) календарних днів);

- у разі направлення рахунка нарочним - дата вручення його Постачальнику;

- у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику Постачальника - дата отримання цього рахунка Постачальником, зазначена ним в рахунку на екземплярі ОСР. (пункт 2.4. Додатку №1 до Договору).

Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок ОСР. (пункт 2.7. Додатку № 1 до Договору).

За підсумками розрахункового періоду до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, ОСР складаються та надаються електронною поштою Постачальнику Акт прийняття-передавання послуг з розподілу електричної енергії за формою додатка 2 до цього Порядку. В подальшому ОСР надсилає Постачальнику Акт прийняття-передавання послуг з розподілу електричної енергії, підписаний зі свого боку, у двох примірниках поштою.

Постачальник протягом 5 (п`яти) календарних днів після отримання Актів зі свого боку підписує їх у двох примірниках, завіряє печаткою та повертає по одному примірнику до ОСР. У випадку, якщо протягом зазначеного у цьому пункті строку ОСР не отримає підписаний Постачальником примірник Акта або обґрунтованої відмови від його підписання, Акт буде вважатися підписаним Сторонами, а послуги такими, що надані належним чином, (пункт 2.8. додатку №1 до Договору).

Відповідно до пункту 6.6. розділу 6 Договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, Постачальник сплачує ОСР пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення) за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Строк позовної давності до вимог про стягнення пені збільшується за домовленістю сторін та установлюється в 3 (три) роки.

Також пунктом 4.1 Додатку №1 до Договору встановлено, що у разі несплати Постачальником виставлених рахунків (включаючи попередню плату) за надання послуг з розподілу електричної енергії в установлений строк, ОСР нараховує, а Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення) за кожен день прострочення включно по день фактичної оплати, а за прострочення понад 30 днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Пунктом 9.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 5 встановлено, що цей Договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього Договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем у період з січня по жовтень 2021 року надано, а відповідачем підписано Акти прийняття-передавання послуг з розподілу (електрична енергія) за Договором, за результатами яких позивачем виставлено відповідачу рахунки на загальну суму 13 656 752, 28 грн:

№ 40/01 від 12.02.2021 на суму 8 715 762, 633 за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у січні 2021. Між сторонами було підписано коригуючий акт за вказаний період;

№ 40/02 від 16.03.2021 на суму 2 512 835, 80 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у лютому 2021. Між сторонами було підписано коригуючий акт за вказаний період.

№ 40/03 від 13.04.2021 на суму 1 436 415, 70 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у березні 2021;

№ 40/04 від 13.05.2021 на суму 407 139, 89 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у квітні 2021. Між сторонами було підписано коригуючий акт за вказаний період;

№ 40/05 від 11.06.2021 на суму 23 139, 74 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у травні 2021;

№ 40/06 від 12.07.2021 на суму 1 837, 25 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у червні 2021;

№ 40/07 від 12.08.2021 на суму 808, 85 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у липні 2021;

№ 40/08 від 10.09.2021 на суму 34 318, 12 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у серпні 2021;

№ 40/09 від 12.12.2021 на суму 62 269, 69 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у вересні 2021;

№ 40/10 від 11.11.2021 на суму 462 224, 62 грн за фактичні послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2021.

Тариф на розподіл електричної енергії, що зазначено в рахунках на сплату Оператором системи розподілу було застосовано на підставі постанови НКРЕКП від 09.12.2020 № 2368.

Суд вказує, що з матеріалів справи також вбачається, що рахунки на оплату відповідача та акти приймання-передавання послуги з розподілу (електрична енергія) направлялися відповідачу електронною поштою, після чого оригінали було направлено засобами поштового зв`язку, що в свою чергу не заперечується відповідачем.

Вказані обставини підтверджуються представленими суду фіскальними чеками Акціонерного товариства «Укрпошта», списками згрупований поштових відправлень, що скріплені відтисками печатками відділення поштового зв`язку, та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Факт існування суми основного боргу в розмірі 13 656 752, 28 грн за Договором за період з січня по жовтень 2021 відповідачем не заперечується, а в матеріалах справи відсутні докази оплати такої заборгованості відповідачем, а відтак виходячи з умов даного Договору, суд дійшов висновку, що строк оплати послуг з розподілу електричної енергії є таким, що настав.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором та не здійснення оплати послуг за період з січня по жовтень 2021 суми боргу 13 656 752, 28 грн, позивачем окремо по кожному місяцю, в якому надавалися послуги здійснено нарахування пені за період з 23.02.2021 по 20.12.2021 на загальну суму 1 939 166, 63 грн, 3 % річних на загальну суму 384 553, 02 грн, інфляційні втрати за період з 01.03.2021 по 30.11.2021 на загальну суму 671 984, 61 грн. та штраф - 1 365 675, 23 грн.

Також судом встановлено, що з огляду на непогашення відповідачем заборгованості, наявність якої встановлено рішенням суду від 11.09.2019 у справі № 910/5307/19, від 30.09.2020 у справі № 910/7655/20, від 20.05.2021 у справі № 910/20350/20 та від 24.05.2021 у справі № 910/3722/21, позивачем на існуючі суми заборгованостей нараховано за період з 01.02.2021 по 20.12.2021 пеню в загальному розмірі 3 480 849, 91 грн, 3 % річних в загальному розмірі 685 450, 43 грн, за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 інфляційні втрати на загальну суму 2 125 815, 41 грн та штраф 10 % від залишкової суми заборгованості за рішенням суду від 24.05.2021 у справі № 910/3722/21 в розмірі 26 178, 86 грн.

Відтак, суд вказує, що у провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/5307/19 за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ДПЗД «Укрінтеренерго» про стягнення 16 555 839,97 грн основної заборгованості, пені в сумі 1 216 414,83, 3% річних в сумі 103 795,57 грн., інфляційних втрат в сумі 183 781,11.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.09.2019 у справі № 910/5307/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 та яке набрало законної сили 27.11.2019, позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» задоволено в повному обсязі, стягнуто з ДПЗД «Укрінтеренерго» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованість за послуги з розподілу електричної енергії в сумі 16 555 839, 97 грн. за період з січня по квітень 2019, пеню в сумі 1 216 414, 83 грн, 3% річних в сумі 103 795, 57 грн за період з 02.04.2019 по 05.07.2019, інфляційні втрати в сумі 183 781, 11 грн за період з 01.04.2019 по 31.05.2019 та витрати по сплаті судового збору в сумі 270 897, 47 грн.

У провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/7655/20 за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ДПЗД «Укрінтеренерго» про стягнення 6 531 858, 82 грн, з яких 749 462, 74 грн основного боргу, 4 173 802, 92 грн пені, 899 169,10 грн штрафу, 463 964,91 грн 3% річних, 245 459,15 грн інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.09.2020 у справі № 910/7655/20, яке набрало законної сили 22.10.2020, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ДПЗД «Укрінтеренерго» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» основний борг в сумі 749 462,74 грн за період травень-липень 2019 та вересень 2019 - лютий 2020, за період з 06.07.2019 по 31.05.2020 пеню в розмірі 4 171 647, 88 грн, 3% річних в розмірі 463 862, 53 грн., інфляційні втрати в сумі 245 459, 15 грн, штраф в сумі 899 169, 10 грн., та судовий збір в розмірі 97 977, 88 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/20350/20 за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ДПЗД «Укрінтеренерго» про стягнення з відповідача 12 248 491, 65 грн основного боргу, 1 432 686, 08 грн пені, 352 931, 42 грн, 356 274, 64 грн інфляційних втрат та 1 224 749,17 грн штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/20350/20, яке набрало законної сили 09.07.2021, позовні вимоги задоволено повністю стягнуто з ДПЗД «Укрінтеренерго» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» 12 247 491,65 грн основного боргу за період березень-вересень 2020, за період з 01.06.2020 по 22.11.2020 пеню в розмірі -1 432 686, 08 грн, 352 931, 42 грн. 3% річних, 356 274, 63 грн інфляційних втрат, 1 224 749, 17 грн. штрафу та 234 211, 99 грн. витрат зі сплати судового збору.

У провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/3722/21 за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ДПЗД «Укрінтеренерго» про стягнення з відповідача 300 312, 81 грн заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в жовтні та грудні 2020 року (основний борг); 590 368,70 грн пені, 147 592,19 грн 3% річних, 568 318,28 грн інфляційних втрат та 3 852,43 грн штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3722/21позов задоволено частково, стягнуто з ДПЗД «Укрінтеренерго» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» 300 312, 81 грн основного боргу, 308 937, 69 грн пені, 3 852,43 грн штрафу, 77 234,42 грн 3% річних, 297 440,50 грн інфляційних втрат, 14 817,70 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021, яка набрала законної сили 08.11.2021 рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі

№ 910/3722/21 скасовано в частині у якій у задоволенні позову відмовлено, прийнято в цій частині нове судове рішення, яким задоволено позовні вимоги та викладено резолютивну частину рішення в цій частині, в редакції згідно якої стягнуто з ДПЗД «Укрінтеренерго» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» 281 431, 01 грн. пені, 70 357, 77 грн 3% річних, 270 877, 78 грн інфляційних втрат та 9 339,10 грн судового збору за подачу позову. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3722/21 залишено без змін.

Таким чином, за результатами розгляду справи № 910/3722/21 з ДПЗД «Укрінтеренерго» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» стягнуто основний борг - 300 312, 81 грн заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії за період жовтень та грудень 2020 року, нарахованої за період з 23.11.2020 по 31.01.2021 пені - 590 368,70 грн, 3 % річних - 147 592, 19 грн, інфляційні втрати - 568 318, 28 грн за період з 23.11.2020 по 31.12.2021 та штраф - 3 852, 43 грн.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Отже, рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2019 у справі 910/5307/19, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019, рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2020 у справі № 910/7655/20, рішення господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/20350/20, рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3722/21 з урахуванням постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021, які набрали законної сили мають преюдиційне значення для суду при вирішенні даної справи № 910/2904/22, а встановлені цими рішеннями обставини повторного доведення не потребують.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання вказаних вище рішень суду, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем періоди у даній справі є відмінними від тих, що заявлялися раніше.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку суд вказує, що у зв`язку з непогашенням відповідачем заборгованості, наявність і обсяги якої було встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 11.09.2019 у справі № 910/5307/19 (за період з лютого по квітень 2019), рішенням господарського суду міста Києва від 30.09.2020 у справі

№ 910/7655/20 (за період з травня 2019 по липень 2019 та з вересня 2019 по лютий 2020), рішенням господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/20350/20 (за період з березня по вересень 2020), рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3722/21 (за період жовтня 2020 по грудень 2020) позивачем нараховано пеню на загальну суму 3 480 849, 91 грн, з якої:

1 685 387, 19 грн - за прострочення оплати заборгованості за період з лютого по квітень 2019 (період нарахування пені з 01.02.2021 по 20.12.2021);

101 208, 25 грн - за прострочення оплати заборгованості за період з травня 2019 по липень 2019 та з вересня 2019 по лютий 2020 (період нарахування пені 01.02.2021 по 20.12.2021);

1 653 699, 91 - за прострочення оплати заборгованості за період з березня по вересень 2020 (період нарахування пені 01.02.2021 по 20.12.2021);

40 554, 56 грн - за прострочення оплати заборгованості за період жовтень та грудень 2020 (період нарахування пені 01.02.2021 по 20.12.2021).

За невиконання вказаних вище рішень суду позивачем також на існуючі суми заборгованості за послуги з розподілу здійснено нарахування 3 % річних за період з 01.02.2021 по 20.12.2021 на загальну суму 685 450, 43 грн та інфляційні втрати за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 на загальну суму 2 125 815,41 грн.

Також суд зазначає, що відповідачем надано заперечення щодо стягнення з нього заявлених штрафних санкцій, пені та інфляційних втрат з огляду на їх завищеність, однак заперечень щодо таких розрахунків або ж контррозрахунок відповідачем до суду не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 4 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (НКРЕКП).

Пунктом 1.2.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що оператор системи розподілу укладає договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, який розробляється оператором системи на підставі додатка 4 до цих Правил та укладається з кожним ектропостачальником, який звертається до оператора системи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії».

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Частиною 7 статті 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частин 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи положення пункту 2.3, 2.4 Додатку 1 до Договору («Порядок розрахунків») в редакції Додаткової угоди № 5, з огляду на направлення рахунків на оплату послуг відповідачу електронною поштою, суд вказує, що зобов`язання з оплати рахунків у відповідача виникло в наступні строки: рахунок № 40/01 від 12.02.2021 у строк до 22.02.2021 (включно); № 40/02 від 16.03.2021 у строк до 24.03.2021 (включно); № 40/03 від 13.04.2021 у строк до 21.04.2021 (включно); № 40/04 від 13.05.2021 у строк до 21.05.2021 (включно); № 40/05 від 11.06.2021 у строк до 21.06.2021 (включно); № 40/06 від 12.07.2021 у строк до 20.07.2021 (включно); № 40/07 від 12.08.2021 у строк до 20.08.2021 (включно); № 40/08 від 10.09.2021 у строк до 20.09.2021 (включно); № 40/09 від 12.12.2021 у строк до 22.10.2021 (включно); № 40/10 від 11.11.2021 у строк до 19.11.2021 (включно).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини щодо виконання відповідачем зобов`язань з оплати за Договором, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення суму боргу в розмірі 13 656 752, 28 грн за послуги з розподілу електричної енергії в період з січня по жовтень 2021, а відтак така заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Виходячи з положень статей 610, 611, 612 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3).

Згідно статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.6 Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує ОСР пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення), по день фактичної оплати.

Аналогічні умови містить пункт 6.6 Договору в редакції Додаткової угоди № 5, згідно якого за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує ОСР пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення) за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Пунктом п. 4.1 додатку 1 до Договору ("Порядок розрахунків") в редакції Додаткової угоди № 5 встановлено, що у разі несплати постачальником виставлених рахунків (включаючи попередню оплату) за надання послуг з розподілу електричної енергії в установлений строк, ОСР нараховує, а постачальник сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення) за кожен день прострочення платежу, включно по день фактичної оплати, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу.

В силу положень частини 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до положень статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

За змістом частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто, сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 по справі № 916/1777/19.

Таким чином, нарахування пені за період прострочення грошового зобов`язання, кінцевою датою якого визначено 20.12.2021, відповідає приписам частини 6 статті 232 ГК України та принципу свободи договору, який визначено статтями 3, 6, 627 ЦК України.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, нарахованої за неналежне виконання відповідачем Договору щодо оплати послуг за період з січня по жовтень 2021, а також пені нараховану за невиконання відповідачем рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2019 у справі 910/5307/19, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019, рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2020 у справі № 910/7655/20, рішення господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/20350/20, рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3722/21 з урахуванням постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021, дійшов висновку, що розрахунок у цій частині є арифметично вірним та відповідає встановленим судом обставинам справи, а відтак заявлена сума пені в загальному розмірі 5 420 016, 54 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, суд зазначає, що погоджується з доводами позивача, які викладені у запереченнях на відповідь на відзив та відповідно неможливості застосування в даних правовідносинах пункту 6.8. Договору, оскільки строки та порядок проведення відповідачем розрахунків за Договором визначені в окремому Додатку № 1 до Договору - «Порядок розрахунків».

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу в розмірі 10 % від суми 13 656 752, 28 грн за прострочення понад 30 днів оплати за послуги з розподілу за період з січня по жовтень 2021 та від суми заборгованості 261 788, 56 грн (платіж за послуги в грудні 2020), яку встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 26.05.2021, суд дійшов висновку, що такі суми штрафів в розмірі 1 365 675, 23 грн та 26 178, 86 грн (відповідно) є арифметично вірними та не суперечать умовам договору та вимогам чинного законодавства, а тому підлягають стягненню.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем сум 3 % річних та інфляційних втрат

за неналежне виконання відповідачем Договору щодо оплати послуг за період з січня по жовтень 2021, а також за невиконання відповідачем рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2019 у справі 910/5307/19, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019, рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2020 у справі № 910/7655/20, рішення господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/20350/20, рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3722/21 з урахуванням постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021, суд дійшов висновку, що розрахунок у цій частині є обґрунтованим, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в загальному розмірі 1 070 003, 45 грн та інфляційних втрат в загальному розмірі в розмірі 2 797 800, 02 грн підлягає задоволенню.

Також суд вказує, що саме лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, а саме у зв`язку з низьким рівнем розрахунків споживачами, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, який є самостійним суб`єктом господарювання, не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості за розподіл електричної енергії.

Суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Частинами 1-2 сттатті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи факт невиконання відповідачем умов Договору та невиконання рішень суду, які набрали законної сили та якими встановлено обставини щодо існування у відповідача заборгованості з оплати послуг за розподіл електричної енергії суд дійшов висновку, що заявлені позов підлягає задоволенню, а стягненню з відповідача 13 656 752, 28 грн - борг з оплати послуг з розподілу електричної енергії, 5 420 016, 54 грн - пені, 1 070 003, 45 грн - 3 % річних, 2 797 800, 02 - інфляційні втрати, штраф - 1 391 854, 09 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» - задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 19480600) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 00130926) 13 656 752 (тринадцять мільйонів шістсот п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн. 28 коп - борг з оплати послуг з розподілу електричної енергії, 5 420 016 (п`ять мільйонів чотириста двадцять тисяч шістнадцять) грн. 54 коп - пені, 1 070 003 (один мільйон сімдесят тисяч три) грн 45 коп - 3 % річних, 2 797 800 (два мільйони сімсот дев`яносто сім тисяч вісімсот) грн. 02 коп - інфляційні втрати, штраф - 1 391 854 (один мільйон триста дев`яносто одна тисяча вісімсот п`ятдесят чотири) грн 09 коп. та витрати по сплаті судового збору - 365 046 (триста шістдесят п`ять тисяч сорок шість) грн. 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 06.06.2022

Суддя Антон ПУКАС