ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"18" травня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2966/21
Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» б/н б/д про вирішення питання про судові витрати
у справі № 911/2966/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» та Державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченко Олександра Валерійовича
За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача-1 Державна Інспекція архітектури та містобудування
про визнання недійсним договору та актів та зобов`язання вчинити певні дії
Учасники судового процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;
від третьої особи: не з`явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» звернулось до Господарського Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» та Державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченко Олександра Валерійовича про визнання недійсним договору та актів та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 12.11.2021 відкрито провадження по справі № 911/2966/21. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 09.12.2021.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» про залишення позову без розгляду задоволено; позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» та Державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченко Олександра Валерійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача-1 Державна Інспекція архітектури та містобудування про визнання недійсним договору та актів та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
03.02.2022 до канцелярії суду від представника відповідача-1 подано заяву б/н (вх. № 2458/22), б/д про вирішення питання про судові витрати.
Ухвалою суду від 07.02.2022 призначено судове засідання у справі № 911/2966/21 для вирішення питання про судові витрати на 24.02.2022 о 14:15.
24.02.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку із введенням в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану із 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Ухвалою суду від 18.04.2022, у зв`язку із введенням в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану із 24.02.2022 року строком на 30 діб, а також запровадженням та здійсненням передбаченими Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а також враховуючи наказ голови Господарського суду Київської області № 3 від 03.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Київської області в умовах воєнного стану», відкладено проведення судового засідання у справі № 911/2966/21 призначене на 24.02.2021; вирішено про дату, час і місце розгляду справи учасників повідомити додатковою ухвалою суду.
Ухвалою суду від 25.04.2022 судове засідання у справі № 911/2966/21 призначено на 18.05.2022 о 14:30; явка представників учасників справи обов`язковою не визнається. Рекомендовано учасникам справи утриматися від участі в судовому засіданні.
17.05.2022 до канцелярії суду від заявника надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі заявника.
18.05.2022 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій зазнає, що заявником не дотримано строків для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, визначених в ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Позивач зазначає, що платіжне доручення № 5560 не містить інформації, що правничі послуги сплачено саме за договором про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020. Крім того, позивач зазначає, що матеріали справи не містять доказів виставлення рахунків та їх оплати за надання правничої допомоги у справі № 911/2966/21, а відтак заявником не надано доказів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн. Також, на думку позивача, заявник подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у той час як останній мав право, в силу положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, у разі залишення позову без розгляду, заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. На думку позивача, заявником не дотримано ч. 5 ст. 130 ГПК України. Враховуючи все вищенаведене, на думку позивача, заява відповідача-1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не відповідає вимогам статей 129-130 ГПК України, є необґрунтованою та не містить доказів понесення відповідачем-1 витрат на таку допомогу. У зв`язку із цим, позивач просить суд дану заяву залишити без задоволення.
18.05.2022 у судове засідання представники сторін не з`явилися, проте, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.
Незважаючи на неявку представників сторін, суд дійшов висновку щодо можливості вирішення питання про судові витрати у судовому засіданні 18.05.2022.
У судовому засіданні 18.05.2022 судом було підписано вступну та резолютивну частини додаткової ухвали.
Розглянувши подану позивачем заяву та додані до неї документи і матеріали, Господарський суд Київської області,
03.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» звернулося до Господарського суду Київської області із заявою б/н б/д (вх. № 2458/22) про вирішення питання про судові витрати.
За приписами ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
За приписами ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
У ст. 244 вказаного нормативно-правового акту зазначено, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 Господарського процесуального кодексу України.
Положеннями ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Наразі, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем представлено до матеріалів справи копії:
- Договору про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020 р.;
- Додатку № 1 від 25.10.2021 р. до Договору про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020 р., що є Протоколом узгодження гонорару;
- Акту приймання-передачі послуг № 48/21-3 від 31.01.2022 р.;
- Платіжного доручення № 5560 на суму 30 000,00 грн. від 05.01.2022 р.;
- Ордеру на надання правничої допомоги серія ВС № 1110767 від 13.12.2021 р.;
- Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1915 від 31.08.2012 р.
Судом враховано, що ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, 18.05.2022 позивачем було подано до суду надійшло клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого, останній просить відмовити повністю у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування зазначеного клопотання позивач зазначає, що заявником не дотримано строків для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, визначених в ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Позивач зазначає, що платіжне доручення № 5560 не містить інформації, що правничі послуги сплачено саме за договором про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020. Крім того, позивач зазначає, що матеріали справи не містять доказів виставлення рахунків та їх оплати за надання правничої допомоги у справі № 911/2966/21, а відтак заявником не надано доказів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн. Також, на думку позивача, заявник подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у той час як останній мав право, в силу положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, у разі залишення позову без розгляду, заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. На думку позивача, заявником не дотримано ч. 5 ст. 130 ГПК України.
Враховуючи все вищенаведене, на думку позивача, заява відповідача-1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не відповідає вимогам статей 129-130 ГПК України, є необґрунтованою та не містить доказів понесення відповідачем-1 витрат на таку допомогу. У зв`язку із цим, позивач просить суд дану заяву залишити без задоволення.
Дослідивши клопотання позивача про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 18.05.2022, суд зазначає наступне.
Щодо твердження позивача, що заявником не дотримано строків для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, визначених в ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 232 ГПК України, судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Слід зазначити, що залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті вимог в зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Згідно ч. 2 ст. 226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
Так, відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2022 заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» про залишення позову без розгляду задоволена; позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» та Державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченко Олександра Валерійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача-1 Державна Інспекція архітектури та містобудування про визнання недійсним договору та актів та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
У судовому засіданні 26.01.2022 представник відповідача-1 усно заявив клопотання, що ним буде подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що занесено до протоколу судового засідання.
Так, враховуючи положення ч. 8 ст. 129 ГПК України, термін для подачі доказів понесення витрат на правничу допомогу починається з наступного дня, після постановлення Ухвали про залишення позову без розгляду від 26.01.2022, тобто з 27.01.2022, а кінцевий термін для подачі доказів понесення витрат на правничу допомогу 31.01.2022. Отже, заявник мав подати до суду докази понесення витрат на правничу допомогу у період з 27.01.2022 по 31.01.2022 включно.
Заява відповідача-1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла до канцелярії суду 03.02.2022.
Одночасно, статтею 113 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.
Згідно зі статтею 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.
Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.
Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Судом встановлено, що зазначена заява була направлена до суду відповідачем-1 засобами поштового зв`язку.
З матеріалів справи вбачається, що заява відповідача-1 була прийнята у відділенні зв`язку Укрпошти 31.01.2022, що підтверджується поштовим конвертом, засвідченим календарним штемпелем відділу поштового зв`язку, що наявний в матеріалах справи.
Отже, враховуючи кінцевий термін для подачі доказів понесення витрат на правничу допомогу, господарський суд приходить до висновку, що відповідачем-1 не пропущений строк, передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Таким чином, твердження позивача, що заявником не дотримано строків для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, визначених в ч. 8 ст. 129 ГПК України спростовуються вищенаведеним.
Щодо тверджень позивача, що платіжне доручення № 5560 не містить інформації, що правничі послуги сплачено саме за договором про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020 та щодо відсутності в матеріалах справи доказів виставлення рахунків та їх оплати за надання правничої допомоги у справі № 911/2966/21, а відтак заявником не надано доказів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн., суд зазначає таке.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п. 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19, у постановах Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вх. № 2458/22 від 03.02.2022 відповідачем-1 на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу долучено, зокрема Договір про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020 р., Додаток № 1 від 25.10.2021 р. до Договору про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020 р., що є Протоколом узгодження гонорару та Акт приймання-передачі послуг № 48/21-3 від 31.01.2022 р.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом встановлено, що 01.06.2022 між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Марусяк і Партнери» (далі адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» (далі клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 58/20 (далі договір), пунктом 1.1 якого сторони погодили, що адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту в обсязі на умовах, передбачених даним договором комплекс юридичних послуг (послуги), зокрема, правничу допомогу клієнт зобов`язується оплатити надану допомогу та сприяти адвокатському об`єднанню у виконанні покладених на нього обов`язків. Об`єднання доручає адвокатам об`єднання надавати правничу допомогу клієнту за цим договором на підставі ордеру.
Відповідно до пункту 4.1 договору, гонорар адвоката визначається за домовленістю з клієнтом та фіксується в додатку до цього договору.
Так, на виконання п. 4.1 договору, 25.10.2021 сторонами укладено Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 58/20 від 01.06.2020, що є Протоколом узгодження гонорару. Зазначений Додаток підписаний сторонами без будь-яких зауважень та запереч, скріплений печатками та долучений до матеріалів справи.
Відповідно до п. 1 Додатку № 1, за договором № 58/20 від 01.06.2020 адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надану допомогу та сприяти адвокатському об`єднанню у наданню правової допомоги, зокрема, надання правової допомоги у справі № 911/2966/21 за позовом ТОВ «Комерційна компанія» до ТОВ «НРБ-Клуб» про визнання договору про спільну діяльність недійсним.
Пунктами 2 та 3 Додатку № 1 сторони узгодили, що вартість надання послуг становить 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень.
Сторони погодили, що вартість надання послуг є фіксованою у цій справі та включає в себе вчинення будь-яких дій із представництва клієнта та складання будь-яких документів, необхідних для отримання інформації чи встановлення позиції у справі.
Згідно із п. п. 5-6 Додатку № 1, сторони узгодили, що клієнт сплачує адвокатському об`єднанню аванс у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень до 30 грудня 2021 року.
Сторони узгодили, що клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень протягом двох днів після проголошення рішення у справі.
З матеріалів справи вбачається, що клієнт (відповідач-1) здійснив авансовий платіж на користь адвокатського об`єднання на суму 30 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5560 від 05.01.2022, копія якого наявна в матеріалах справи.
Відповідно до п. 7 Додатку № 1, оплата гонорару здійснюється безготівковим способом на підставі акту приймання-передачі послуг.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 7 Додатку № 1, 31.01.2022 сторонами складено Акт приймання-передачі послуг № 48/21-3 (далі Акт). Зазначений акт підписаний сторонами без будь-яких зауважень та заперечень, скріплений печатками та долучений до матеріалів справи.
Відповідно до п. 1 Акту, на виконання своїх зобов`язань згідно договору про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020 Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Марусяк і Партнери» надано, а клієнтом отримано у жовтні 2021 року січні 2022 року наступні послуги: надання правничих послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» у Господарському суді Київської області у справі № 911/2966/21. Вартість послуг: 60 000,00 грн.; оплачено: 30 000,00 грн.; до оплати: 30 000,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується здійснення представницьких дій щодо відповідача-1 у справі № 911/2966/21 Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Марусяк і Партнери» (подання відзиву на позовну заяву, участь у судових засіданнях 09.12.2021, 26.01.2022).
Отже, зі змісту укладеного договору про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020 та Додатку № 1 від 25.10.2021 вбачається, що сторони досягнули істотних умов договірних відносин, визначивши конкретний фіксований розмір наданих послуг, а Актом приймання-передачі послуг № 48/21-3 від 31.01.2022 погоджено той самий розмір наданих послуг, що визначений договором без зазначення додаткових витрат. Отже, відповідачем-1 доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу саме в сумі 60 000,00 грн., як заявлено в заяві про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, не має значення, чи дійсно відповідач-1 сплатив адвокатському об`єднанню аванс в сумі 30 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 5560 від 05.01.2022, факт здійснення якого ставить під сумнів позивач у своєму клопотанні від 18.05.2022, оскільки, як вже було зазначено судом раніше, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що зі змісту Акту приймання-передачі послуг № 48/21-36 від 31.01.2022, вбачається, що вартість послуг: 60 000,00 грн.; оплачено: 30 000,00 грн.; до оплати: 30 000,00 грн. Акт підписаний сторонами без будь-яких зауважень або заперечень та скріплений печатками сторін, що свідчить про те, що Адвокатським об`єднанням підтверджується факт здійснення оплати в сумі 30 000,00 грн. (копія акту наявна в матеріалах справи).
Таким чином, враховуючи вищенаведене, твердження позивача, що платіжне доручення № 5560 не містить інформації, що правничі послуги сплачено саме за договором про надання правничої допомоги № 58/20 від 01.06.2020 та щодо відсутності в матеріалах справи доказів виставлення рахунків та їх оплати за надання правничої допомоги у справі № 911/2966/21, а відтак заявником не надано доказів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн. оцінюються судом критично та не можуть бути підставами для відмови у задоволенні заяви відповідача-1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Як на підставу для відмови у задоволенні заяви відповідача-1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач посилається на той факт, що в силу положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, у разі залишення позову без розгляду, заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. На думку позивача, заявником не дотримано ч. 5 ст. 130 ГПК України та не надано пояснень, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали та чи діяв позивач недобросовісно, чи пред`явив позивач необґрунтований позов тощо.
Згідно ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Суд вважає за необхідне зауважити на тому, що витрати на правову допомогу у розмірі 60 000,00 грн. понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» у зв`язку з розглядом справи № 911/2966/21 виникли виключно з підстав подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» позовної заяви, яка в подальшому, з ініціативи останнього, була залишена судом без розгляду, тобто, відповідач-1 поніс витрати на правову допомогу внаслідок дій позивача.
Таким чином, необґрунтованість дій позивача виражається у непослідовності дій останнього, а саме, звернення з позовом до суду, а в подальшому подання заяви про залишення вказаного позову без розгляду, що по суті є діями, які суперечать одна одній.
З цих підстав суд не може брати до уваги твердження позивача щодо того, що відповідачем-1 не доведено необґрунтованості дій позивача, позаяк, сам лише факт подання до суду позову, який за його ж ініціативою залишено судом без розгляду, є підтвердженням необґрунтованості дій позивача.
Разом з тим суд наголошує на тому, що ухвала про залишення позову без розгляду є судовим рішенням, яке по своїй природі є рішенням ухваленим на користь відповідача, а отже відповідач має всі підстави для заявлення вимог з відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи.
Судом враховано, що ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 6 вказаної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, виходячи з приписів чинного господарського процесуального законодавства стосовно необхідності розподілу судових витрат пропорційно задоволених вимог, враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду, обсяг наданої адвокатам відповідачу правової допомоги, а також прийняття судом ухвали про залишення позову без розгляду, а також з огляду на відсутність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку про покладення на позивача означених вище витрат в сумі 60 000,00 грн.
Керуючись приписами ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НРБ-Клуб» б/н б/д (вх. № 2458/22) від 03.02.2022 про вирішення питання про судові витрати задовольнити повністю.
3. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.
Повний текст ухвали складено та підписано 26.05.2022.
Суддя Л.В. Сокуренко