ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"24" травня 2022 р. м. Ужгород Справа № 5/58

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши заяву ліквідатора закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район арбітражного керуючого Кучак Юрія Федоровича про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів закритого акціонерного товариства „Котнар та стягнення з акціонерів грошових коштів у сумі 147.534.101,67 грн. (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог)

у справі про банкрутство №5/58

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „ФУДЗ ТРЕЙД, м. Рівне

до закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район

про банкрутство

За участю представників:

від ініціюючий кредитора - не з`явився

від лідквідатора - Лозовський Володимир Миколайович, довіреність від 17 серпня 2021 року - в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Закарпатської області від 30.03.11 у справі №5/58 закрите акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район (далі ЗАТ „Котнар) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 16.03.2012 по справі № 5/58 затверджено мирову угоду від 06.12.2011, укладену між боржником -ЗАТ "Котнар", комітетом кредиторів боржника та третьою особою - ТзОВ "Котнар-М", припинено повноваження арбітражного керуючого Князева Віктора Володимировича та припинено провадження по справі №5/58 про банкрутство.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2012 ухвалу господарського суду Закарпатської області від 16.03.2012 про затвердження мирової угоди по справі № 5/58 скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову арбітражному керуючому Князеву В.В. у задоволенні клопотання про затвердження мирової угоди, укладеної 06.12.2011 по справі № 5/58 про банкрутство ЗАТ "Котнар".

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 14.05.13 у справі №5/58 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Червону Ганну Олександрівну.

Згідно ухвали господарського суду Закарпатської області від 04.09.17 припинено повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Червоної Ганни Олександрівни у справі про банкрутство №5/58 закритого акціонерного товариства „Котнар та призначено ліквідатором закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район арбітражного керуючого Кучак Юрія Федоровича.

28.03.18 від ліквідатора закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район, арбітражного керуючого Кучак Юрія Федоровича до господарського суду Закарпатської області надійшла заява про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво закритого акціонерного товариства „Котнар", у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 04.04.18 у справі №5/58 призначено судове засідання по розгляду вказаної заяви на 26.04.18.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 24.04.18 розгляд заяви ліквідатора закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район, арбітражного керуючого Кучак Юрія Федоровича про визнання факту доведення до банкрутства, покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів закритого акціонерного товариства „Котнар та стягнення з акціонерів грошових коштів у сумі 131138701,67 грн. у справі про банкрутство №5/58 відкладено до повернення матеріалів справи №5/58 до господарського суду Закарпатської області.

В межах даної заяви ліквідатором 06.08.2019 року подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову .

Разом з цим, згідно листа №5/58/4011/18 від 08.08.2019 ліквідатору господарським судом повідомлено про те, що вирішення питання прийняття заяви про вжиття заходів забезпечення позову буде вирішено після повернення матеріалі справи №5/58 до господарського суду Закарпатської області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019, справу №5/58 передано на розгляд судді Ремецькі О.Ф.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 23.05.19 справу №5/58 прийнято до провадження судді Ремецькі О.Ф. та призначено її розгляд у судовому засіданні 12.06.19.

Ухвалою суду від 12.06.2019 відкладено розгляд заяви ліквідатора на 23.07.2019.

Ухвалами суду від 23.05.2019, від 12.06.2019 та від 23.07.2019 судом було викликано для участі у судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та запропоновано таким особам подати суду письмово викладену позицію по суті заяви ліквідатора. Однак, дані особи у засідання суду не з`явились, своїх повноважних представників не направили.

Ухвалою суду від 23.07.2019 року розгляд заяви було відкладено на 20.08.2019 року.

Ухвалою суду від 20.08.2019 року розгляд заяви було відкладено на 12.09.2019 року.

Ухвалою суду від 12.09.2019 року розгляд заяви було відкладено на 09.10.2019 року.

Ухвалою суду від 09.10.2019 розгляд заяви було відкладено на 17.12.2019.

Однак судове засідання 17.12.2019 року не відбулося з технічних підстав, а саме через несправність системи, неможливість налагодження коректної роботи відеоконференцзв`язку. Про що складено Акт, який міститься в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 17.12.2019 розгляд справи було відкладено на 29.01.2020.

Ухвалою суду від 29.01.2020 відкладено судове засідання по розгляду вимог ліквідатора боржника про покладення субсидіарної відповідальності на 26.02.2020.

Розгляд справи № 5/58 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „ФУДЗ ТРЕЙД, м. Рівне до закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район про банкрутство у подальшому здійснюється із застосуванням норм Кодексу України з процедур банкрутства.

Ліквідатором вимоги до акціонерів боржника та до його керівника про покладення субсидіарної відповідальності підтримано у повному обсязі з урахуванням додаткових письмових пояснень, поданих суду 17.12.2019.

Ухвалою суду від 26.02.2020 відкладено розгляд заяви на 17.03.2020.

12.03.2020 до суду надійшло клопотання ліквідатора ЗАТ Котнар, арбітражного керуючого Кучак Ю.Ф. №02-01/62-136 від 12.03.2020 про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ліквідатором закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район арбітражним керуючим Кучак Юрієм Федоровичем подана заява про збільшення вимог до заяви про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво Закритого акціонерного товариства Котнар у зв`язку із доведенням боржника до банкрутства.

Судове засідання по справі №5/58 призначене на 17.03.2020 не відбулося у зв`язку з поширенням COVID- 19 .

Розпорядженням голови Господарського суду Закарпатської області від 16.03.2020 №01-03/4-о/д з метою попередження розповсюдження коронавірусної інфекції (COVID-19) ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.03.2020 було відкладено судове засідання у межах розумного строку.

До господарського суду Закарпатської області надійшли ряд заяв та клопотань ліквідатора та учасників справи щодо призначення до розгляду справи та подальшого розгляду справи з урахуванням вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року розгляд заяви у судовому засіданні призначено на 28.04.2021 року.

Ухвалою суду від 28.04.2021 року відкладено підготовче засідання на 16.06.2021 року.

На дату слухання справи ОСОБА_5 подав суду заяву про застосування строків позовної давності. Разом з тим, подано письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів закритого акціонерного товариства „Котнар та стягнення з акціонерів грошових коштів.

Ухвалою суду від 18.08.2021 відкладено підготовче засідання на 28.09.2021.

Ухвалою суду від 08.09.2021 року за заявою замінено кредитора Акціонерне товариство ВТБ Банк на його правонаступника Акціонерне товариство Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд Інвестохіллс Хеліантус у справі №5/58 Господарського суду Закарпатської області про банкрутство ЗАТ „Котнар (код ).

Ухвалою суду від 28.09.2021 року відкладено розгляд клопотання ліквідатора ЗАТ „Котнар, арбітражного керуючого Кучак Ю.Ф. №02-01/62-136 від 12.03.2020 про збільшення вимог до заяви про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво ЗАТ Котнар у зв`язку із доведенням боржника до банкрутства та заяву про застосування строків позовної давності. Також вказаною ухвалою відкладено розгляд заяви ліквідатора закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район, арбітражного керуючого Кучак Юрія Федоровича про визнання факту доведення до банкрутства, покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів закритого акціонерного товариства „Котнар та стягнення з акціонерів грошових коштів у сумі 131138701,67 грн. у справі про банкрутство на 27.10.2021 року.

Ухвалою суду від 27.10.2021 відкладено розгляд справи на 30 листопада 2021р.

Ухвалою суду від 30.11.2021 р. відкладено розгляд справи на 18.01.2022 р.

Представник ліквідатора в засіданні суду навів пояснення, водночас не заперечив щодо призначення до розгляду по суті. Також на день судового засідання ліквідатором надіслано до суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, згідно якої просить у задоволенні такої заяви представника ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

У ході судового засідання представник ліквідатора просить суд прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, у відповідності до вимог якої просить покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями банкрута, у зв`язку із доведенням до банкрутства Закритого акціонерного товариства Котнар (90260, Закарпатська область, Берегівський район, с. Мужіево, вул. Ракоці Ференца ІІ, 274/А; ідентифікаційний код 22091380) на його акціонерів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та керівника ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ). Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Закритого акціонерного товариства Котнар (90260, Закарпатська область, Берегівський район, с. Мужіево, вул. Ракоці Ференца ІІ, 274/А., ідентифікаційний код 22091380) грошові кошти в сумі 147 534 101,67 грн. (сто сорок сім мільйонів п`ятсот тридцять чотири тисяч сто одна гривня 67 копійок).

Ухвалою суду від 18.01.2022 розгляд справи призначено по суті на 03.02.2022 року.

Учасники судового процесу в засідання суду не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.02.2022 року було відкладено розгляд заяви ліквідатора закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район, арбітражного керуючого Кучак Юрія Федоровича про визнання факту доведення до банкрутства, покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів закритого акціонерного товариства „Котнар та стягнення з акціонерів грошових коштів у сумі 147.534.101,67 грн. у справі про банкрутство по суті на 23.02.2022.

Проте, судове засідання призначене на 23.02.2022 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючої судді Ремецькі О.Ф. у щорічній відпустці з 22.02.2022 року згідно наказу Господарського суду Закарпатської області №02.4-08/1-к від 22.02.2022 року.

Згідно з Розпорядження голови суду №01-03/3 о/д від 24.02.2022 року встановлено особливий режим роботи суду, а саме: з 24 лютого на невизначений час рекомендувати суддям:- розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участі учасників судового процесу не здійснювати, у зв`язку з припиненням їх пропуску до залів судових засідань;- суддям здійснювати розгляд справ за відсутності учасників судового процесу у випадках, передбачених нормами Господарського процесуального кодексу України, або за умови надання учасниками заяв про розгляд справи за їх відсутності, а у випадку не подання такої заяви-відкладати судові засідання. Рекомендовано учасникам судового процесу використовувати можливість участі у судовому засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Рекомендовано учасникам судового процесу утриматися від відвідування суду, подавати документи до суду використовуючи електронну пошту, Електронний суд, факсимільний зв`язок, поштове відправлення або кур`єрська доставка. Тимчасово припинено забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку за дорученням інших судів..

Разом з тим, згідно розпорядження голови суду № 01-03/4 о/д від 02.03.2022 внесено зміни та доповнено пункт 1 розпорядження Господарського суду Закарпатської області від 24.02.2022 №01-03/3 о/д про організацію роботи абзацом: - справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Ухвалою суду від 28.02.2022 розгляд заяви по суті відкладено в межах розумного строку.

Згідно з указом № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території країни з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб запроваджено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану продовжено з 26 березня ще на 30 днів (до 24 квітня включно). Крім того, 21 квітня 2022 року Верховна Рада прийняла в цілому Закон «Про затвердження Указу "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні". Він передбачає продовження строку дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року. В подальшому такий строк продовжено до 25.08.2022.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.05.2022 призначено до розгляду заяву ліквідатора на 24.05.2022.

У вказаній заяві ліквідатор просить суд: визнати факт доведення до банкрутства закритого акціонерного товариства „Котнар його акціонерами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та керівником ОСОБА_4 ; покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями банкрута, у зв`язку з доведенням до банкрутства закритого акціонерного товариства „Котнар" на його акціонерів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та керівника ОСОБА_4 та стягнення з вказаних осіб на користь закритого акціонерного товариства „Котнар грошових коштів у сумі 147.534.101,67 грн. (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Ліквідатор вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, наведених у поданій суду заяві. Разом з тим, ліквідатор просить суд взяти до уваги те, що для проведення аналізу фінансового стану боржника було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «Украудит ХХІ-Шевченківська філія». Згідно з висновками ТОВ Аудиторська фірма «Украудит ХХІ-Шевченківська філія», які відображені у Звіті про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприемства ЗАТ «КОТНАР» від 12.03.2018 року, в діях керівництва та окремих акціонерів ЗАТ «Котнар» наявні ознаки доведення до банкрутства, а саме -навмисного погіршення фінансово-господарського стану ЗАТ «Котнар» (стор. 20 Звіту). З основних фінансових показників роботи ЗАТ «Котнар», вбачається довготривале навмисне погіршення фінансово-господарського стану підприємства за рахунок збільшення розміру кредиторської заборгованості, пов`язаної з придбанням цінних паперів та реалізацію основних засобів, які приймають участь у виробничому процесі боржника, ухилення від розрахунків з кредиторами. Реалізація основних засобі боржника здійснювалась на ТОВ «Котнар-М», учасниками та керівниками яких були акціонери та керівник ЗАТ «Котнар», що в кінцевому рахунку, призвело до незадовільної структури балансу та надкритичної неплатоспроможності.

Ознаки доведення до банкрутства Закритого акціонерного товариства «Котнар» його власниками ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) та керівництвом (директором Маргітичем Володимиром Івановичем) є наявними. Комітет кредиторів ЗАТ «Котнар» розглянувши звіт ліквідатора та прийшов до висновку про наявність у діях акціонерів та керівництва банкрута вини у настанні стійкої неплатоспроможності банкрута та зобов`язав ліквідатора звернутися із даною заявою до господарського суду.

Кредиторами попередньо були заявлені грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство у зв`язку з відчуженням майна від боржника на користь інших юридичних осіб, відсутністю майна у боржника та виявленням ліквідатором ознак доведення до банкрутства боржника ЗАТ «Котнар» діями його акціонерів (власників) та керівництва, в порядку передбаченому законом, ліквідатор в інтересах кредиторів (в інтересах ліквідаційної маси) правомірно та обґрунтовано заявляє вимогу про покладання субсидіарної відповідальності на акціонерів (власників) та керівництвом банкрута ЗАТ «Котнар».

3і змісту чинної редакції статуту ЗАТ «Котнар» станом дату порушення провадження у справі про банкрутство, а саме, п. 5.3 статуту ЗАТ «Котнар», статутний фонд Товариства розподіляється між акціонерами (учасниками) наступним чином:

ОСОБА_1 , вклад у розмірі 24,5%.

ОСОБА_2 , вклад у розмірі 24,5%.

ОСОБА_3 , вклад у розмірі 24,5%.

ОСОБА_6 , вклад у розмірі 20%.

ТОВ «Карпат-Вин Еталон», вклад у розмірі 6,5%.

Директором ЗАТ «Котнар», згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в період із 2008 року по дату порушення провадження у справі про банкрутство 04.06.2010, являвся ОСОБА_4 , а саме підприємство зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 2009 - 2010 рік, засновниками ТОВ «Котнар-М» (ідентифікаційний код 36210111) є: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ЗАТ «Котнар». Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по 23.12.2009 директором ТОВ «Котнар-М» являвся ОСОБА_4 , із 23.12.2009 директором ТОВ «Котнар-М» являється ОСОБА_3 . Саме підприємство ТОВ «Котнар- М» зареестроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи відомості із ЄДР, станом по 23.12.2009 ОСОБА_4 являвся керівником банкрута ЗАТ «Котнар» та керівником ТОВ «Котнар-М», а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , являлись акціонерами, учасниками банкрута ЗАТ «Котнар» та ТОВ «Котнар-М», а сам банкрут був учасником ТОВ «Котнар-М».

Ліквідатор зазначає, що два підприємства фактично і юридично знаходились за однією адресою.

08.12.2009 між банкрутом ЗАТ «Котнар» в особі Голови правління Маргітича В.І. та ТОВ «Котнар-М» в особі директора Пейтера Л.А. був укладений Договір №О3-08/12/09 купівлі-продажу. Відповідно до даного договору ЗАТ «Котнар» відчужив на користь ТОВ «Котнар-М» обладнання в кількості 27 одиниць по ціні 1 268 380,65 грн. Відчужуване ЗАТ «Котнар» обладнання приймало безпосередню участь у виробничому процесі.

21.12.2009 між банкрутом ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» в особі директора Хомюка Ігоря Ярославовича та ТОВ «Котнар-М» в особі директора Пейтера Л.А. був укладений Договір купівлі-продажу. Відповідно до даного договору ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» відчужив на користь ТОВ «Котнар-М» обладнання в кількості 179 одиниць по ціні 10 083 827,87 грн. Відчужуване ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» обладнання знаходилось за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н., с. Мужіево, вул. Ракоці Ференца ІІ, буд. 274/А.

Таким чином, це майно одночасно перебувало в заставі ПАТ «ВТБ Банк» на підставі договору застави №025/4KL від 30.09.2008, посвідченого Мирончук О.В., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №2-4554, договору застави №025/2Кі від 15.08.2008, посвідченого Габор Д.В., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №3-4398, договору застави відт 29.12.2007, посвідченого Петрик Н.В., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №3546. Слід зазначити, що Заставодавцем за зазначеними вище договорами є ЗАТ «Котнар». При цьому, згоду на відчуження банк не надавав.

З викладеного вище, можна дійти висновку, що до моменту набуття права власності ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» на вказане в Договорі купівлі-продажу від 21.12.2009 майно, дане майно належало ЗАТ «Котнар».

Так, посадовою особою ЗАТ «Котнар» ОСОБА_4 за безпосередньої участі акціонерів ЗАТ «Котнар» ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було відчужено на користь ТОВ «Котнар-М», учасниками та посадовими особами якого являються дані особи, обладнання із виробництва вина, що належало ЗАТ «Котнар» та перебувало в заставі ПАТ «ВТБ БАНК». Такі дії спричинили до юридичної втрати ЗАТ «Котнар» контролю над виробничим обладнанням та фактично до втрати боржником основних засобів, які забезпечували виробничий цикл.

Відповідно до матеріалів справи 04.02.2010 між ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» та боржником ЗАТ «Котнар» був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів № 48Б, відповідно до якого ЗАТ «Котнар» зобов`язувалось прийняти простий вексель серії АА 1383963, номінальною вартістю 14 175 000,00 гривень та оплатити його вартість. Вказаний продаж було вчинено за ціною 14 050 000,00 грн. Простий вексель, серія АА № 1383963, номінальною вартістю 14 175 000,00 грн. виданий ЗАТ «Котнар».

Відповідно до матеріалів справи, ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» вбачається, що зобов`язання за вказаним договором він виконав в повному обсязі, що підтверджується актом прийому-передачі цінних паперів до договору купівлі-продажу цінних паперів № 48Б від 04.02.2010, а боржник ЗАТ «Котнар» виконав частково, перерахував кошти в сумі 9 885 495,00грн.

Згідно відомостей із єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань станом на 04.02.2010 керівником ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» був ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 є одночасно директором ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» та акціонером ЗАТ «Котнар», отже ЗАТ «Котнар» і ТОВ «Торговий дім Котнар Плюс» є пов`язані між собою особи, а тому ЗАТ «Котнар» було відчужено на користь ТОВ «Котнар-М», учасниками якого є одночасно ті ж особи, що і акціонери ЗАТ «Котнар» ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 )обладнання, що спричинило втрату банкрутом виробничих потужностей, та як наслідок, можливості отримувати прибуток від виробленої продукції.

Виручені кошти від реалізації майна ЗАТ «Котнар» було спрямовано в сумі 9 885 495,00 грн. на придбання власних цінних паперів у ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» директором якого є одночасно акціонер ЗАТ «Котнар» - ОСОБА_2 .

Фактично, в наслідок таких дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається наявність ознак доведення до банкрутства ЗАТ «Котнар» його власниками та керівником.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України), встановлено, що у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Частиною 3 ст. 215 ГК України вказано, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦК України встановлено імперативну вимогу, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Активів підприємства станом на травень 2010 року було недостатньо для задоволення вимог кредиторів, що було спричинено реалізацією основних засобів (в т. ч. тих, що перебували в заставі кредиторів) ЗАТ «Котнар» його акціонерами та керівництвом, на підконтрольних таким акціонерам юридичним особам, та формування значної кредиторської заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Крім того, особа, яку притягують до субсидіарної відповідальності, повинна довести відсутність своєї вини (постанова ВС від 30.10.2019 у справі №906/904/1б).

Слід зазначити, що акціонери ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та керівник ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) не надали суду жодних доказів відсутності їхньої вини та не спростували висновків, викладених у Звіті про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства ЗАТ «КОТНАР» від 12.03.2018 року.

У ході розгляду справи ОСОБА_5 подавав суду заяву про застосування строків позовної давності. Разом з тим, подано письмові заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів закритого акціонерного товариства „Котнар та стягнення з акціонерів грошових коштів.

Ліквідатор у поданих запереченнях щодо заяви ОСОБА_1 про застосування строку позовної давностi, а саме: пропуску лiквiдатором трьох річного строку позовної давностi передбаченого приписом ст.257 Цивільного кодексу України, лiквiдатор заперечує з посиланням на постанову Верховного суду від 02.09.2020 у справi №923/1494/15 застосування позовної давнини при покладенні субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства відрізняється від загального застосування позовної давності у справах про банкрутство. Це обумовлено особливостями, притаманними саме субсидiарнiй відповідальності до банкрутства.

Лiквiдатор вважає, що для визначення початку перебiгу позовної давнини при розглядi заяв з вимогами до осiб, якi вiдповiдно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, слiд застосувати припис абзацу другого частини п`ятої ст.261 Цивiльного кодексу України, а саме: (за зобов`язанням, строк виконання яких не визначений, або визначений моментом вимоги перебiг позовної давності починається вiд дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання, у кореспонденції iз приписом частини другої ст.61 Кодексу (близького за змiстом до припису ч.5 ст.25 Закону України «Про вiдновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом) (у редакції l999 року - за яким здійснювалось провадження у справi до 21.10.2019).

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права.

Суд має право надати особі (визнати право на) судовий захист порушеного права за сукупності таких умов: особа (позивач) навела поважні, на її думку, причини пропуску позовної давності при зверненні до суду за захистом порушеного права, вказавши на конкретні обставини, які об`єктивно перешкоджали їй звернутися за захистом порушеного права у межах позовної давності, та надала суду докази, що підтверджують існування цих обставин (стаття 74 ГПК України); суд за результатами оцінки доказів, наданих на підтвердження цих обставин, встановив їх існування та дійшов висновку про їх об`єктивний характер і, відповідно, про існування поважних причин пропуску позовної давності при зверненні позивача за захистом порушеного права.

За відсутності будь-якої з наведених умов суд не має права визнавати існування поважних причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, надавати у зв`язку з цим особі (позивачу) судовий захист порушеного права та задовольняти відповідні вимоги.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності при зверненні за захистом порушеного права у спорі у справі про банкрутство, стороною якого є боржник, суди мають виходити з їх об`єктивного, а не суб`єктивного характеру, тобто з обставин, які підтверджують ці причини та вказують на існування об`єктивної перешкоди для боржника своєчасно звернутися за захистом порушеного права.

Тому, вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, суд з огляду на положення статті 13 Цивільного кодексу України ("Межі здійснення цивільних прав") має враховувати добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом усього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо.

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Право лiквiдатора боржника притягнути до субсидiарної відповідальності власника боржника за невиконані зобов`язання боржника перед кредиторами, виникає тiльки з дня виникнення права на таку вимог), а саме: не ранiше дня встановлення неможливості задоволення ycix або частини вимог кредиторiв за рахунок лiквiдацiйної маси та дня встановлення ознак дiй (бездіяльності) з доведення до банкрутства винних осiб (що пiзнiше).

Ліквідатором ЗАТ «Котнар» арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф. заяву про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво закритого акціонерного товариства „Котнар", у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства подано 20.03.2018р.

Викладене свідчить про те, що трирічний строк позовної давності Ліквідатором ЗАТ «Котнар» арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф. для подання заяви про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво закритого акціонерного товариства „Котнар", у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства не пропущено.

Приймаючи до увагу обставини, що об`єктивно свідчать про неналежне виконання арбітражним керуючим Червоною Г. О. повноважень ліквідатора ЗАТ «Котнар», за покладення законом обов`язку звернення з заявою про покладення субсидіарної відповідальності виключно на ліквідатора, звернення з заявою про покладення субсидіарної відповідальності за ініціативи арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. є правомірним очікуванням реалізації права на судовий захист майнових інтересів боржника та кредиторів у цій справі.

Учасник провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 у поданій суду заяві про застосування строків позовної давності до вимог арбітражного керуючого, ліквідатора ЗАТ «КОТНАР» Кучака Ю.Ф., щодо встановлення факту доведення до банкрутства і покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво Закритого акціонерного товариства «Котнар», посилається у своїй заяві на наступне.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів Боржника.

В основу конструкції частини першої статті 261 ЦК України покладено принцип єдності (одності) суб`єкта, чиї права порушено, тобто носія права, а не іншої особи, у тому числі якій за законом надано повноваження із захисту цього права (у справах про банкрутство цією особою є арбітражний керуючий). Тому у разі пред`явлення позову у межах справи про банкрутство як особою, право якої порушене (боржником), так і в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою (арбітражним керуючим) перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

ОСОБА_1 вказує на те, що ні Закон про банкрутство (положення якого втратили чинність), ні чинний Кодекс України з процедур банкрутства не встановлюють спеціальних норм про позовну давність. При визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування як обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство, так і дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Отже, заявник стверджує що до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності.

Подібна правова позиції Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012 з посиланням на правову позицію в постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі № 922/5094/14, з урахуванням висновку про узгодженість цієї позиції з позицією законодавця щодо розмежування в частині четвертій ст. 10 та в ст. 20 Закону про банкрутство передумов та підстав для вимог про визнання недійсним правочину, вчиненого боржником (пункти 10.4, 10.15 постанови від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012).

У спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме Боржник, а не арбітражний керуючий (ліквідатор), а тому, визначаючи початок перебігу позовної давності у цій справі, слід враховувати, коли про порушене право дізнався або міг дізнатись Боржник в особі уповноваженого органу.

Тому визначення початку перебігу строку позовної давності з дня, коли саме арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. у справі про банкрутство дізнався про оспорюваний правочин, не може відповідати наведеним правилам застосування норми матеріального права.

ОСОБА_1 вказує, що можна дійти наступного висновку: - заява про покладення субсидіарної відповідальності може бути подана виключно ліквідатором у разі, коли буде встановлена недостатність майна боржника для повного задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство при наявності виявлення ліквідатором наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника;- виявлення наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника покладена саме на ліквідатора банкрута, що пов`язано з виконанням ліквідатором банкрута повноважень визначених ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». А тому ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом є тою обставиною, яка свідчить що ліквідатор довідався або міг довідатися про наявність ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії. (Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.09.2020 у справі № 923/1494/15).

Положенням ст. 257 ЦК встановлено: загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положенням ч. 3 ст. 267 ЦК передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, е підставою для відмови у позові.

Таким чином, заявник стверджує що боржник, звернувшись із заявою 20.03.2018 р. пропустив трьох річний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, ОСОБА_1 у своїх запереченнях від 16.06.2021 року на заяву арбітражного керуючого Кучак Ю.Ф. про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів ЗАТ «Котнар» вказує на те, що акціонерами ЗАТ «КОТНАР» вчинено всі необхідні дії по відновленню роботи винного заводу після фінансової економічної кризи та розпочато погашення кредитної заборгованості Банкрута згідно умов мирової угоди.

Крім того, в силу давності, немає можливості в порядку кримінального або господарського судочинства довести факт доведення до банкрутства. А іншого способу довести можливість субсидіарної відповідальності у заявника немає. Крім того відсутній склад злочину для кримінального переслідування акціонерів, немає як події так і об`єктивної сторони складу, так як будь-яких рішень чи дій щодо розтрати майна боржника акціонерами не приймалися. Згадувані продажу заставного майна банку були в інтересах як боржника так і самого банку, який про це повідомив у своєму листі.

Неоднозначних з кредиторів не ініційоване будь-якої відповідальності акціонерів на сьогоднішній день. Заставний кредитор ініціював навіть припинення будь-якого покарання для акціонерів у зв`язку з їх бажанням погасити борг банкрута. Всі попередні ліквідатори не зверталися з ініціативою покарати акціонерів. Це свідчить про спільні зусилля акціонерів, кредиторів і ліквідаторів відшкодувати за рахунок акціонерів максимального розміру боргу перед кредиторами. Все це призвело до скорочення кількості кредиторів та задоволення вимог заставного кредитора в частині основного боргу і не враховуючи віртуально нарахованих самостійно пені і штрафів.

Заявник зазначає, що всі вищевказані обставини свідчать про необґрунтованість та безпідставність обвинувачення ліквідатора Кучак Ю.Ф. в доведенні ЗАТ «Котнар» до банкрутства з вини акціонерів. Навпаки, в силу фінансової кризи і втрати ринку, різкої девальвації гривні акціонерам вдалося зберегти роботу цілісного майнового комплексу та задоволення вимог кредиторів.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази безпідставного зняття чи виведення капіталу з ЗАТ «Котнар» яке б могло привести до неплатоспроможності за рішенням чи бездіяльності акціонерів. В матеріалах справи відсутні будь-які докази необґрунтованого зняття або виведення капіталу з ЗАТ « Котнар» , яке могло призвести до неплатоспроможності за рішенням або бездіяльності акціонерів, навпаки акціонерами були залучені за рахунок нового акціонера додаткові фінанси, що дозволило підприємству почати гасити борги. На сьогоднішній день у справі про банкрутство відсутні кредитори!

Згідно наданого ліквідатором протоколу комітету кредиторів від 12 березня 2018 року кредиторами зазначаються ПАТ «ВТБ БАНК» та АК «Хелтекс Контінентал Інк.». Відповідно до відомостей з єдиного реєстру юридичних осіб підприємців ПАТ ВТБ БАНК перебуває у стані ліквідації. Все заставне майно банка реалізоване, а кредиторські вимоги частково задоволені. АК «Хелтекс Контінентал Інк» припинив своє існування, про що було повідомлено попереднім ліквідатором Червона Ганна, однак діючий ліквідатор дану інформацію не перевірив.

Таким чином, акціонерами ЗАТ «Котнар» не вчинено умисних дій по доведенні ЗАТ «Котнар» до стійкої неплатоспроможності в результаті якої було б нанесено збитки для існуючих кредиторів. У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить суд відмовити в задоволенні заяви ліквідатора КУЧАК Ю. Ф. про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво ЗАТ «Котнар у зв`язку із доведенням боржника до банкрутства.

Аналізуючи позицію учасників справи з огляду на вищенаведене, суд констатує наступне.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Статтею 215 ГК України закріплено, що у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства. Фіктивним банкрутством визнається завідомо неправдива заява суб`єкта підприємництва до суду про нездатність виконати зобов`язання перед кредиторами та державою. Встановивши факт фіктивного банкрутства, тобто фактичну платоспроможність боржника, суд відмовляє боржникові у задоволенні заяви про визнання банкрутом і застосовує санкції, передбачені законом. Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом. Приховування банкрутства, фіктивне банкрутство або умисне доведення до банкрутства, а також неправомірні дії у процедурах неплатоспроможності, пов`язані з розпорядженням майном боржника, що завдали істотної шкоди інтересам кредиторів та держави, тягнуть за собою кримінальну відповідальність винних осіб відповідно до закону.

Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство е самостійним цивільно-правовим видом відповідальності. (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2020 у справі № 904/6379/16).

При цьому, Закон про банкрутство (чинний Кодекс України з процедур банкрутства) не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки одним із визначальним для цієї відповідальності е причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона). (Така правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 17.06.2020р. у справі №923/590/18 зазначив, що «.. Чинне законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної на третіх осіб, у відповідності до ч. 2 ет. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, із наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в даному випадку особи притягуються до цивільної відповідальності у формі солідарного стягнення.

Таким чином, субсидіарна відповідальність це додаткова відповідальність осіб, які разом із боржником відповідають за його зобов`язаннями у випадках, зокрема, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Особа, яка притягається до субсидіарної відповідальності, повинна доказати відсутність своєї вини.

Якщо після визнання боржника банкрутом, за наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника, погашення заборгованості банкрута є неможливим внаслідок дій та (або) бездіяльності засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, то такі особи можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності за заборгованістю боржника до поки такі особи не доведуть протилежного...».

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2020р. у справі № 904/6379/16, визначене нормами Кодексу правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. Предмет доказування при доведенні до банкрутства: 1) втрати, яких зазнали кредитори (матеріальна шкода, збитки). Збитки вимірюються розміром затверджених судом вимог у реєстрі кредиторів. 2) вартість наявних активів у банкрута, що включені до ліквідаційної маси, загальна сума вимог кредиторів та витрат процедур. 3) різниця між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. 4) дії та події, які викликали стійку неплатоспроможність боржника та осіб, які відповідальні за їх здійснення. 5) вина/відсутність вини конкретних осіб.

Враховуючи факт відсутності будь-якого іншого майнових активів банкрута, провести реалізацію майна банкрута неможливо. Єдиним можливим шляхом для погашення кредиторських вимог є покладення субсидіарної відповідальності на винних осіб.

Аналіз узагальненої судової практики дозволяє суду дійти висновку про те, що звернення ліквідатора банкрута до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства, є частиною принципу безумовної повноти дій у ліквідаційній процедурі і не залежить від наявності вироків у кримінальних справах щодо таких осіб. (Постанова Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 927/1099/13.)

Відсутність же з`ясування обставин можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у разі недостатності майна боржника вказувала б на не здійсненням ліквідатором банкрута всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника при затвердженні звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (Постанова Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15).

Поданими ліквідатором та наявними у справі доказами підтверджується, що зі змісту чинної редакції статуту ЗАТ «Котнар» станом дату порушення провадження у справі про банкрутство, а саме, п. 5.3 статуту ЗАТ «Котнар», статутний фонд Товариства розподіляється між акціонерами (учасниками) наступним чином:

ОСОБА_1 , вклад у розмірі 24,5%.

ОСОБА_2 , вклад у розмірі 24,5%.

ОСОБА_3 , вклад у розмірі 24,5%.

ОСОБА_6 , вклад у розмірі 20%.

ТОВ «Карпат-Вин Еталон», вклад у розмірі 6,5%.

Директором ЗАТ «Котнар», згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в період із 2008 року по дату порушення провадження у справі про банкрутство 04.06.2010, являвся ОСОБА_4 , а саме підприємство зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 2009 - 2010 рік, засновниками ТОВ «Котнар-М» (ідентифікаційний код 36210111) є: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ЗАТ «Котнар». Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по 23.12.2009 директором ТОВ «Котнар-М» являвся ОСОБА_4 , із 23.12.2009 директором ТОВ «Котнар-М» являється ОСОБА_3 . Саме підприємство ТОВ «Котнар- М» зареестроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи відомості із ЄДР, станом по 23.12.2009 ОСОБА_4 являвся керівником банкрута ЗАТ «Котнар» та керівником ТОВ «Котнар-М», а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , являлись акціонерами, учасниками банкрута ЗАТ «Котнар» та ТОВ «Котнар-М», а сам банкрут був учасником ТОВ «Котнар-М».

Ліквідатор зазначає, що два підприємства фактично і юридично знаходились за однією адресою.

08.12.2009 між банкрутом ЗАТ «Котнар» в особі Голови правління Маргітича В.І. та ТОВ «Котнар-М» в особі директора Пейтера Л.А. був укладений Договір №О3-08/12/09 купівлі-продажу. Відповідно до даного договору ЗАТ «Котнар» відчужив на користь ТОВ «Котнар-М» обладнання в кількості 27 одиниць по ціні 1 268 380,65 грн. Відчужуване ЗАТ «Котнар» обладнання приймало безпосередню участь у виробничому процесі.

21.12.2009 між банкрутом ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» в особі директора Хомюка Ігоря Ярославовича та ТОВ «Котнар-М» в особі директора Пейтера Л.А. був укладений Договір купівлі-продажу. Відповідно до даного договору ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» відчужив на користь ТОВ «Котнар-М» обладнання в кількості 179 одиниць по ціні 10 083 827,87 грн. Відчужуване ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» обладнання знаходилось за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н., с. Мужіево, вул. Ракоці Ференца ІІ, буд. 274/А.

Таким чином, це майно одночасно перебувало в заставі ПАТ «ВТБ Банк» на підставі договору застави №025/4KL від 30.09.2008, посвідченого Мирончук О.В., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №2-4554, договору застави №025/2Кі від 15.08.2008, посвідченого Габор Д.В., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №3-4398, договору застави відт 29.12.2007, посвідченого Петрик Н.В., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №3546. Слід зазначити, що Заставодавцем за зазначеними вище договорами є ЗАТ «Котнар». При цьому, згоду на відчуження банк не надавав.

З викладеного вище, можна дійти висновку, що до моменту набуття права власності ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» на вказане в Договорі купівлі-продажу від 21.12.2009 майно, дане майно належало ЗАТ «Котнар».

Так, посадовою особою ЗАТ «Котнар» ОСОБА_4 за безпосередньої участі акціонерів ЗАТ «Котнар» ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було відчужено на користь ТОВ «Котнар-М», учасниками та посадовими особами якого являються дані особи, обладнання із виробництва вина, що належало ЗАТ «Котнар» та перебувало в заставі ПАТ «ВТБ БАНК». Такі дії спричинили до юридичної втрати ЗАТ «Котнар» контролю над виробничим обладнанням та фактично до втрати боржником основних засобів, які забезпечували виробничий цикл.

Відповідно до матеріалів справи 04.02.2010 між ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» та боржником ЗАТ «Котнар» був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів № 48Б, відповідно до якого ЗАТ «Котнар» зобов`язувалось прийняти простий вексель серії АА 1383963, номінальною вартістю 14 175 000,00 гривень та оплатити його вартість. Вказаний продаж було вчинено за ціною 14 050 000,00 грн. Простий вексель, серія АА № 1383963, номінальною вартістю 14 175 000,00 грн. виданий ЗАТ «Котнар».

Відповідно до матеріалів справи, ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» вбачається, що зобов`язання за вказаним договором він виконав в повному обсязі, що підтверджується актом прийому-передачі цінних паперів до договору купівлі-продажу цінних паперів № 48Б від 04.02.2010, а боржник ЗАТ «Котнар» виконав частково, перерахував кошти в сумі 9 885 495,00грн.

Згідно відомостей із єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань станом на 04.02.2010 керівником ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» був ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 є одночасно директором ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» та акціонером ЗАТ «Котнар», отже ЗАТ «Котнар» і ТОВ «Торговий дім Котнар Плюс» є пов`язані між собою особи, а тому ЗАТ «Котнар» було відчужено на користь ТОВ «Котнар-М», учасниками якого є одночасно ті ж особи, що і акціонери ЗАТ «Котнар» ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 )обладнання, що спричинило втрату банкрутом виробничих потужностей, та як наслідок, можливості отримувати прибуток від виробленої продукції.

Виручені кошти від реалізації майна ЗАТ «Котнар» було спрямовано в сумі 9 885 495,00 грн. на придбання власних цінних паперів у ТОВ «Торговий дім «Котнар Плюс» директором якого є одночасно акціонер ЗАТ «Котнар» - ОСОБА_2 .

Фактично, в наслідок таких дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається наявність ознак доведення до банкрутства ЗАТ «Котнар» його власниками та керівником.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України), встановлено, що у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Частиною 3 ст. 215 ГК України вказано, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦК України встановлено імперативну вимогу, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Активів підприємства станом на травень 2010 року було недостатньо для задоволення вимог кредиторів, що було спричинено реалізацією основних засобів (в т. ч. тих, що перебували в заставі кредиторів) ЗАТ «Котнар» його акціонерами та керівництвом, на підконтрольних таким акціонерам юридичним особам, та формування значної кредиторської заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Крім того, особа, яку притягують до субсидіарної відповідальності, повинна довести відсутність своєї вини (постанова ВС від 30.10.2019 у справі №906/904/1б).

Слід зазначити, що акціонери ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та керівник ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) не надали суду жодних доказів відсутності їхньої вини та не спростували висновків, викладених у Звіті про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства ЗАТ «КОТНАР» від 12.03.2018 року.

Для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 215 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, з урахуванням підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, суд зазначає про необхідність конкретизації об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема, із сукупності таких обставин щодо боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:

1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-який дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення/вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення);

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення/вчинення майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16.

Слід зазначити, що можливістю подання в межах справи про банкрутство заяви до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства наділений виключно ліквідатор банкрута.

З наведеного можна дійти висновку, що виявлення наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника покладена саме на ліквідатора банкрута, що пов`язано з виконанням ліквідатором банкрута повноважень визначених ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Приписи ч.2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства не встановлюю ознак доведення до банкрутства, які можуть стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника.

Саме детальний аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявні чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.

Разом з тим, ч.1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що одним із повноважень ліквідатора у справі про банкрутство є аналіз фінансового становища банкрута.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що саме здійснення аналізу фінансової звітності боржника щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства дасть можливість встановити в діях засновників (учасників, акціонерів) чи керівника доведення до банкрутства та може стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника.

З метою проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках, виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, виявлення угод за останні 3 роки до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство та угод після відкриття провадження у справі про банкрутство ліквідатором арбітражним керуючим Кучак Ю.Ф. вжито всіх необхідні заходи.

При цьому, сукупність зазначених обставин, дій та бездіяльності керівника боржника та його акціонерів, попри її обов`язок як власника та засновника боржника та як органу управління майном боржника передбачити можливість настання негативних для боржника наслідків вилучення у нього майна та вчинити передбачені КУзПБ заходи щодо запобігання банкрутству боржника (стаття 4 Кодексу), перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами неможливості боржником здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток, що в подальшому створили одну з умов та підстави для визнання боржника банкрутом з неможливістю задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство за рахунок майна боржника.

Відтак, не лише неправомірні дії осіб, що контролюють боржника, але і їх бездіяльність, що призвела до неплатоспроможності товариства, порушення прав та інтересів кредиторів, є підставою для покладення на таких осіб субсидіарної відповідальності.

Відповідно до ст. 211 ГК України засновники (учасники) суб`єкта підприємництва, власник майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, у межах своїх повноважень зобов`язані вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству.

Отже, засновник (учасник) має законодавчо визначене право отримувати інформацію про господарську діяльність товариства, а відтак, акціонери боржника мали можливість ознайомитись із річною фінансовою звітністю товариства, вживати заходи для проведення аудиту, а враховуючи його право брати участь у розподілі прибутку товариства, мав бути обізнаним про фінансову ситуацію, що склалася на ЗАТ «Котнар».

Відтак, до засновника (учасника) товариства може бути застосована субсидіарна відповідальність у зв`язку з його бездіяльністю в органі управління боржником, що мало наслідком стійку неплатоспроможність боржника та відсутність у нього будь-яких активів на час проведення ліквідаційної процедури для задоволення вимог кредиторів. При цьому, слід врахувати, що притаманною ознакою цивільно-правової відповідальності є те, що особа, яка є відповідачем, повинна довести відсутність своєї вини.

Отже, аргументи ліквідатора про те, що не лише дії учасника (керівника) банкрута, а й бездіяльність таких осіб, може бути підставою для покладення субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведенням товариства до банкрутства, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

При цьому, доводи акціонерів щодо застосування до вимог ліквідатора строку позовної давності не можуть бути взяті судом до уваги. Право лiквiдатора боржника притягнути до субсидiарної відповідальності власника боржника за невиконані зобов`язання боржника перед кредиторами, виникає тiльки з дня виникнення права на таку вимог), а саме: не ранiше дня встановлення неможливості задоволення ycix або частини вимог кредиторiв за рахунок лiквiдацiйної маси та дня встановлення ознак дiй (бездіяльності) з доведення до банкрутства винних осiб (що пiзнiше).

Ліквідатором ЗАТ «Котнар» арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф. заяву про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво закритого акціонерного товариства „Котнар", у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства подано 20.03.2018р.

Викладене свідчить про те, що трирічний строк позовної давності Ліквідатором ЗАТ «Котнар» арбітражним керуючим Кучаком Ю.Ф. для подання заяви про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів та керівництво закритого акціонерного товариства „Котнар", у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства не пропущено.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Законодавцем у ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що докази за своїми юридичними властивостями мають бути належними, достатніми, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви ліквідатора банкрута про покладення субсидіарної відповідальності по зобов`язаннях банкрута у зв`язку з доведенням його до банкрутства через бездіяльність акціонерів та керівника боржника, з урахуванням поданих уточнень, про що постановляє відповідну ухвалу.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства та ст.ст. 2, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ліквідатора закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район арбітражного керуючого Кучак Юрія Федоровича про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів закритого акціонерного товариства „Котнар та стягнення з акціонерів грошових коштів у сумі 147.534.101,67 грн. (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) - задовольнити частково.

2. Покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями банкрута, у зв`язку із доведенням до банкрутства Закритого акціонерного товариства «Котнар» (90260, Закарпатська область, Берегівський район, с. Мужіево, вул. Ракоці Ференца ІІ, 274/А; ідентифікаційний код 22091380) на його акціонерів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та керівника ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

3. Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Закритого акціонерного товариства «Котнар» (90260, Закарпатська область, Берегівський район, с. Мужіево, вул. Ракоці Ференца ІІ, 274/А., ідентифікаційний код 22091380) грошові кошти в сумі 147 534 101,67 грн. (сто сорок сім мільйонів п`ятсот тридцять чотири тисячі сто одну гривню 67 копійок).

Видати наказ.

Ухвала набрала законної сили 24.05.2022, може бути оскаржена у відповідності до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складений 03.06.2022.

Cуддя О.Ф. Ремецькі