СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Харків Справа № 922/2686/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Мартюхіна Н.О.,

без виклику представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича, Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, (вх.№3343 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21 (суддя Добреля Н.С., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення не зазначено, дата складення повного тексту 06.09.2021р.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ", м.Харків,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича, Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка,

про стягнення 3818,72грн.

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича про стягнення заборгованості за договором надання послуг № 21/12-ГР від 21.12.2016р., яка складається з основного боргу в сумі 1960,00грн. та штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 1858,72грн. нарахованих на підставі пункту 7.3. договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині оплати за надані послуги за договором надання послуг охорони № 21/12-ГР від 21.12.2016р. в період з жовтня по грудень 2017року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21 частково відмовлено в задоволенні позову; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" 1350,00грн. основного боргу, 56,74грн. пені та 836,22грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 11, 509, 526, 530, 610, 626, 901 Цивільного кодексу України мотивовані тим, що позивачем було доведено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині оплати за надані послуги за договором надання послуг охорони № 21/12-ГР від 21.12.2016р. в період з жовтня по грудень 2017року.

Разом з тим, здійснивши перерахунок суми основного боргу та заявленої до стягнення пені, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, місцевий господарський суд часткового задовольнив позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу та штрафних санкцій.

Фізична особа-підприємець Коваль Вячеслав Миколайович з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом було порушено як норми матеріального так і процесуального права, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт зазначає, що при ухваленні судового рішення місцевим господарським судом не було враховано тих обставин, що станом на момент розгляду справи (06.07.2021р., тобто до ухвалення судового рішення) відповідачем було сплачено суму основного боргу у розмірі 1960,00грн., що підтверджується доданою до апеляційної скарги копією банківської квитанції №Т023-EP94-CM3M-4129 DSL 06.07.2021р., що призвело до повторного стягнення зазначеної суми.

В обґрунтування причин неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції апелянт посилається на те, що не був повідомлений належним чином про розгляд справи, внаслідок чого був позбавлений можливості надати відповідні докази виконання зобов`язання та захистити свої права у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить суд апеляційної інстанції прийняти відповідний додатковий доказ, та здійснити апеляційний перегляд з його урахуванням.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2021р. залишено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича на рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що скаржником не надано доказів на підтвердження направлення копії апеляційної скарги позивачу та не наведено поважних підстав для відновлення пропущеного процесуального строку на оскарження рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21.

04.01.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: докази на підтвердження направлення копії апеляційної скарги позивачу та заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2022р. поновлено Фізичній особі-підприємцю Коваль Вячеславу Миколайовичу строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича на рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21; встановлено позивачу строк до 02.02.2022р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; встановлено учасникам справи строк до 02.02.2022р. для подання заяв і клопотань; вирішено розпочати розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича на рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21 з 11.01.2022р. без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням .учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з частиною 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення поштового зв`язку, копію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2022р. отримано позивачем 25.01.2022р. та відповідачем 20.01.2022р.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За наведених обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як було зазначено вище, 05.07.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича про стягнення заборгованості за договором надання послуг № 21/12-ГР від 21.12.2016р., яка складається з основного боргу в сумі 1960,00грн. та штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 1858,72грн. нарахованих на підставі пункту 7.3. договору (т.1 а.с.1-31).

Відповідно до статті 164 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасника справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ", при звернені до суду з позовною заявою, такий обов`язок було виконано, що підтверджується оригіналом опису вкладення до цінного листа та фіскальним чеком (т.1 а.с.5-7).

Копію позовної заяви з додатками було направлено на адресу відповідача, а саме: 64258, Харківська область, м.Покотилівка, вул.Достоєвського,2.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/2686/21; ухвалено розглядати справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву та заперечень на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі (т.1 а.с.33-34).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Судова колегія зазначає, що згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до підпункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, як місцезнаходження юридичної особи.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які у відповідності до частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань", є достовірними, в державному реєстрі було внесено данні про місцезнаходження фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича - АДРЕСА_1 .

Разом з тим, копію ухвали про відкриття провадження у справі від 06.07.2021р. було направлено за адресою: 64258, Харківська область, м.Покотилівка, вул.Достоєвського, 28, про що свідчить повернуте на адресу господарського суду Харківської області рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з довідкою за формою 20 з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Судова колегія зауважує, що згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" (надалі - Правила надання послуг поштового зв`язку), адресатом є фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ, прізвище, ім`я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні, бланку поштового переказу в спеціально призначеному для цього місці.

Відповідно до пункту 42 Правил надання послуг поштового зв`язку, на поштовому відправленні, поштовому переказі зазначається: найменування адресата: для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові (у називному відмінку), для юридичних осіб - повне найменування підприємства, установи, організації, а також посада, ім`я та прізвище адресата; на поштових відправленнях, адресованих до населених пунктів, які не мають вулиць і нумерації будинків, прізвище, ім`я та по батькові адресата зазначаються повністю; поштова адреса в такій послідовності: найменування вулиці (проспекту, бульвару, провулку), номер будинку, квартири; найменування населеного пункту, району, області; поштовий індекс; країна призначення.

Поштова адреса повинна бути точною та повною, без скорочених найменувань чи будь-яких знаків, що її не стосуються (пункт 45 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Найменування відправника та адресата, їх поштові адреси на поштовому відправленні, бланку супровідної адреси, бланку поштового переказу пишуться розбірливо чорнилом чи кульковою ручкою (крім червоного, жовтого та зеленого кольорів) або друкуються (пункт 46 Правил надання послуг поштового зв`язку).

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апелянта, про те, що судом не було повідомлено його належним чином про розгляд справи підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями статті 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи; порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час, і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. не відповідає, виходячи з такого.

Повідомлення сторін, учасників справи про час, дату і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 120-122 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії (огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо).

Отже, саме на суд покладено обов`язок щодо належного і завчасного повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, більше того, чинне процесуальне законодавство передбачає, що ухвала суду повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особа, яка викликається, мала достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що місцевий господарський суд не забезпечив апелянту фізичній особі-підприємцю Коваль Вячеславу Миколайовичу його право належним чином вчинити відповідні процесуальної дії щодо надання відзиву та заперечень на позов, а також подання відповідних доказів в обґрунтування своєї правової позиції, оскільки ухвала суду від 06.07.2021р. була направлена за неналежною адресою.

Зазначені обставини порушення судом норм процесуального права щодо належного повідомлення апелянта про розгляд справи призвели до ухвалення судом рішення передчасно, без повного і всебічного з`ясування судом обставин і витребуваних документів, оскільки скаржник об`єктивно не міг надати суду відзив та заперечення на позов, а також подати відповідні докази в обґрунтування своєї правової позиції.

Отже, з огляду на приписи вищенаведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що допущені місцевим господарським судом порушення процесуального права є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21.

Розглядаючи справу по суті у відповідності до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів також зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" (надалі - виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Коваль Вячеслав Миколайович (надалі - замовник) було укладено договір про надання послуг №21/12/16-ГР (надалі договір т.1 а.с.16-21), відповідно до умов якого виконавець надає, а замовник приймає та своєчасно оплачує послуги з централізованої охорони об`єкта (далі - послуги). Замовник передає, а виконавець приймає під охорону на ПЦС «Об`єкт» замовника на період надання послуг за цим договором (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.2. договору, «Об`єкт» («Об`єкти»), який (які) виконавець приймає під реагування на ПЦС, розташований (розташовані) за адресою, вказаною в переліку «Об`єктів», що знаходяться під спостереженням ПЦС, які визначені в додатку № 1 до даного договору. «Об`єкт» («Об`єкти») вважається (вважаються) переданими під реагування з моменту підписання сторонами додатку № 1 до цього договору, а саме: вул. Академіка Павлова, буд. 82.

Період надання послуг за цим договором - з моменту прийому «Об`єкту» під реагування до його зняття (пункт 2.4 договору).

Пунктом 8.2 договору визначено, що оплата за послуги виконавця здійснюється замовником щомісячно до 5-го числа кожного наступного місяця за місцем надання послуг, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця.

Згідно з пунктом 8.3 договору, виконавець за зверненням замовника, або з власної ініціативи, до 3 числа місяця, наступного за звітним надсилає Замовнику для підписання акт наданих послуг, який замовник зобов`язаний підписати і передати виконавцю протягом двох робочих днів з дня отримання такого акту. У разі незгоди замовника підписати акт наданих послуг, протягом двох робочих днів з дня отримання такого акту, замовник зобов`язаний передати до виконавця свої письмові заперечення обґрунтовуючи підстави такої відмови. У разі ненадходження до виконавця підписаного заявником акту наданих послуг або письмового заперечення на нього, протягом двох робочих днів з дня отримання замовником акту наданих послуг для підписання, пред`явлений акт наданих послуг вважається узгодженим сторонами і послуги вважаються наданими належним чином згідно з умовами цього договору.

Протоколом узгодження ціни від 21.12.2016р., який є додатком 3 до договору про надання послуг, сторони погодили, що щомісячна вартість послуг за договором за один "Об`єкт" взятий під реагування на ПЦС складає 450,00 грн. (т.1 а.с.29).

Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і укладається строком до 31 грудня 2016р. включно. У разі, якщо за 15 робочих днів до закінчення строку дії Договору жодна зі Сторін не вимагатиме його припинення, то Договір вважається продовженим Сторонами на тих же умовах на кожні наступні роки. Сторони мають право достроково розірвати Договір за додатковою угодою між собою (пункт 10.1 договору).

Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач зазначав, що ним було належним чином виконані взяті на себе зобов`язання щодо надання послуг охорони об`єкта відповідача, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями актів наданих послуг № Р-00001829 від 31.10.2017р. на суму 450,00грн., №Р-00002344 від 30.11.2017р. на суму 450,00грн. та №Р-00002359 від 31.12.2017р. на суму 450,00грн., які підписані лише представником позивача (т.1 а.с.24-26).

Проте, відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв`язку із чим, з метою досудового врегулювання спору, 18.12.2022р. на його адресу було направлено претензію з вимогою про сплату боргу у розмірі 1960,00грн. протягом 7 календарних днів з дня її отримання (т.1 а.с.27).

До вказаної претензії позивачем також було додано акти наданих послуг № Р-00001829 від 31.10.2017р. на суму 450,00грн., №Р-00002344 від 30.11.2017р. на суму 450,00грн. та №Р-00002359 від 31.12.2017р. на суму 450,00грн. з вимогою щодо їх підписання.

Факт направлення вказаної претензії та доданих до неї документів підтверджується доданою до позовної заяви копією опису вкладення в цінний лист (т.1 а.с.29).

З огляду на те, що відповідачем відповіді на вказану претензію надано не було, як і не було в добровільному порядку сплачено суму наявної заборгованості, 05.07.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича про стягнення заборгованості за договором надання послуг № 21/12-ГР від 21.12.2016р., яка складається з основного боргу в сумі 1960,00грн. та штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 1858,72грн. нарахованих на підставі пункту 7.3. договору (т.1 а.с.1-31).

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у даній справі позов задоволено частково, з підстав викладених вище (т.1 а.с.50-58).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія з урахуванням меж перегляду оскаржуваного рішення визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір, укладений сторонами є договором надання послуг.

Відповідно до положень статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з відповідним позовом позивач зазначав, що ним було належним чином виконані взяті на себе зобов`язання щодо надання послуг охорони об`єкта відповідача, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями актів наданих послуг № Р-00001829 від 31.10.2017р. на суму 450,00грн., №Р-00002344 від 30.11.2017р. на суму 450,00грн. та №Р-00002359 від 31.12.2017р. на суму 450,00грн. (т.1 а.с.24-26).

Вищезазначені акти підписані лише представником позивача.

Як було зазначено вище, пунктом 8.3 договору сторони погодили, що виконавець за зверненням замовника, або з власної ініціативи, до 3 числа місяця, наступного за звітним надсилає замовнику для підписання акт наданих послуг, який замовник зобов`язаний підписати і передати виконавцю протягом двох робочих днів з дня отримання такого акту. У разі незгоди замовника підписати акт наданих послуг, протягом двох робочих днів з дня отримання такого акту, замовник зобов`язаний передати до виконавця свої письмові заперечення обґрунтовуючи підстави такої відмови.

У разі ненадходження до виконавця підписаного заявником акту наданих послуг або письмового заперечення на нього, протягом двох робочих днів з дня отримання замовником акту наданих послуг для підписання, пред`явлений акт наданих послуг вважається узгодженим сторонами і послуги вважаються наданими належним чином згідно з умовами цього договору.

З наведеного випливає, що сторони вищезазначеним пунктом договору погодили строк та відповідні умови щодо направлення актів наданих послуг.

На підтвердження направлення відповідачу актів наданих послуг, позивачем було додано до позовної заяви копію опису вкладення у цінний лист від 13.01.2021р. (т.1 а.с.29), натомість доказів направлення актів наданих послуг за жовтень-грудень 2017 року в строки, визначені пунктом 8.3 договору, а саме до 3 числа місяця, наступного за звітним, матеріали справи не містять.

Крім того, разом з актами наданих послуг, 13.01.2021р. позивачем також було направлено претензію, в якій останній вимагав від відповідача оплати наданих послуг протягом 7 календарних днів з моменту її отримання, доказів отримання відповідачем вищезазначеного поштового відправлення, в матеріалах справи також відсутні.

З урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач мав отримати вказану претензію та додані до неї акти наданих послуг 17.01.2021р. та відповідно строк на оплату є таким, що настав - 24.01.2021р., проте, відповідачем в добровільному порядку не було здійснено погашення заборгованості

Під час прийняття оскаржуваного рішення місцевим господарським судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а саме: актів наданих послуг підписаних представником позивача також було встановлено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині оплати за надані послуги за договором надання послуг охорони № 21/12-ГР від 21.12.2016р. в період з жовтня по грудень 2017року.

Разом з тим, здійснивши перерахунок суми основного боргу господарський суд першої інстанції встановив, що відповідно до наданих позивачем актів наданих послуг за жовтень-грудень 2017 року, вартість наданих послуг складає 1350,00 грн. (450,00грн. по кожному акту), натомість, заявлена позивачем до стягнення сума основного боргу становить 1960,00грн., доказів надання послуг на суму 610,00грн. позивачем до суду не надано.

За наведених обставин, місцевим господарським судом було частково задоволено позовні вимоги у відповідній частині та стягнуто 1350,00грн., відмовлено в частині стягнення 610,00грн. у зв`язку із недоведеністю.

Під час апеляційного перегляду даної справи апелянт посилається на те, що при ухваленні судового рішення місцевим господарським судом не було враховано тих обставин, що станом на момент розгляду справи (06.07.2021р., тобто до ухвалення судового рішення) відповідачем було сплачено суму основного боргу у розмірі 1960,00грн., що підтверджується доданою до апеляційної скарги копією банківської квитанції №Т023-EP94-CM3M-4129 від 06.07.2021р., що призвело до повторного стягнення зазначеної суми.

В обґрунтування причин неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції апелянт посилається на те, що не був повідомлений належним чином про розгляд справи, внаслідок чого був позбавлений можливості надати відповідні докази виконання зобов`язання та захистити свої права у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить суд апеляційної інстанції прийняти відповідний додатковий доказ, та здійснити апеляційний перегляд з його урахуванням.

Судова колегія, розглянувши питання щодо прийняття додаткових доказів наданих апелянтом зазначає, що згідно з частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Під час апеляційного перегляду даної справи судом встановлено, що місцевий господарський суд не забезпечив апелянту - фізичній особі-підприємцю Коваль Вячеславу Миколайовичу його право належним чином вчинити відповідні процесуальної дії щодо надання відзиву та заперечень на позов, а також подання відповідних доказів в обґрунтування своєї правової позиції, оскільки ухвала суду від 06.07.2021р. про відкриття провадження у справі була направлена за неналежною адресою.

Зазначені обставини порушення судом норм процесуального права щодо належного повідомлення апелянта про розгляд справи призвели до ухвалення судом рішення передчасно, без повного і всебічного з`ясування судом обставин і витребуваних документів, оскільки скаржник об`єктивно не міг надати суду відзив та заперечення на позов, а також подати відповідні докази в обґрунтування своєї правової позиції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зазначені апелянтом обставини щодо неможливості надання доказів є винятковими та такими, що об`єктивно не залежали від його волі, у зв`язку із чим приймаються судом до розгляду при вирішенні даної справи.

Отже, досліджуючи надані апелянтом додаткові докази, а саме копію банківської квитанції №Т023-EP94-CM3M-4129 від 06.07.2021р. судовою колегією встановлено, що після того як позивач звернувся до суду з позовом у даній справі (05.07.2021р.), відповідачем було здійснено повну оплату заборгованості.

Судовою колегією також перевірено достовірність вказаної копії платіжного документу шляхом здійснення відповідного запиту до Державного сервісу перевірки квитанцій (https://check.gov.ua/ ) та встановлено її відповідність оригіналу (https://api.monobank.ua/bank/receipt/9sPuChwt1LBnhsSpzCNVvXShEsSufcrTFvoWEvZNaZ ).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Судова колегія зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи оплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 1950,00грн. після звернення позивача з позовом до господарського суду Харківської області, судова колегія дійшла висновку скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення основного боргу із прийняттям нового, про закриття провадження у справі №922/2686/21 у відповідній частині, у зв`язку із відсутністю предмету спору між сторонами.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1858,72 грн., судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (стаття.546 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пеня, за визначенням частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

З частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як було зазначено вище, пунктом 7.3 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати послуг за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (у розмірі не менш тої, що діяла у період, за який нараховується пеня) за кожний день прострочення платежів, за весь період такого прострочення. При цьому нарахування пені та вимоги щодо її сплати не обмежуються певним строком.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки сторонами у договорі було передбачено право позивача нараховувати у разі несвоєчасної оплати за надані послуги пеню за весь період прострочки, без обмеження певним строком, суд дійшов висновку про можливість нарахування пені понад шестимісячний строк, визначений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останнім нараховано пеню за період з жовтня 2017 року по травень 2021 року.

Зокрема, за жовтень 2017 року позивачем здійснено нарахування пені на суму бору 1060,00грн., за листопад 2017 року нарахування пені здійснено на заборгованість у розмірі 1510,00грн., починаючи з грудня 2017 року по травень 2021 року нарахування пені здійснено на суму боргу у розмірі 1960,00грн.

Проте, вищезазначений розрахунок є невірним, з огляду на те, що акти наданих послуг було направлено відповідачу лише 13.01.2021р., тобто строк оплати вказаних актів, з урахуванням претензії та поштового перебігу для отримання актів та претензії настав лише 24.01.2021 року.

Отже, з урахуванням наведених вище правових норм та приймаючи до уваги умови укладеного між сторонами договору, зокрема щодо продовження строків нарахування пені понад шестимісячний термін, визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, судова колегія вважає, що вірним періодом та сумою нарахування пені є:

- з 25.01.2021р. (наступний день після настання строку на оплату за актами) по 25 травня 2021 року (кінцевий строк нарахування пені згідно розрахунку позивача) на суму 1950,00грн. та розмір пені складає 86,67грн.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 86,67грн., в частині стягнення пені в сумі 1772,05грн. слід відмовити, у зв`язку із безпідставністю її нарахування.

Оскільки місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21 частковому скасуванню, з підстав наведених в мотивувальній частині постанови.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог. При цьому, судовий збір, сплачений позивачем за позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини, а погашення суми основної заборгованості відбулось після звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються на Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ".

Керуючись статтями 232, 233, 269, 270-271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 1350,00грн. та змінити в частині стягнення пені збільшивши розмір стягнутої суми до 86,67грн. Закрити провадження у справі в скасованій частині про стягнення основного боргу.

Викласти резолютивну частини рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2021р. у справі №922/2686/21 в наступній редакції:

"Закрити провадження у справі №922/2686/21 в частині позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" основної заборгованості у розмірі 1960,00грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" (61099, м. Харків, вул. Рибалка, б. 33, кв. 52, ) пеню в сумі 86,67грн. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1216,62грн.

В іншій частині в позові відмовити".

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони, пропорційно задоволеним вимогам.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" (61099, м. Харків, вул. Рибалка, б. 33, кв. 52, ) на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1170,05грн.

Господарському суду Харківської області видати відповідний судовий наказ.

Повний текст постанови складено 27 травня 2022р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Н.О. Мартюхіна