УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

07.06.2022Справа № 910/4090/22

За заявою Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж" (04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, 6 корп., літ. А)

Про забезпечення позову

За позовом Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж" (04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, 6 корп., літ. А)

До Міністерства юстиції України (01601, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13)

Про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1624/5 від 25.04.2022

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Творча майстерня "Престиж" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1624/5 від 25.04.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 25.04.2022 прийняв наказ №1624/5, яким задовольнив скаргу Приватного підприємства "Трест Київміськбуд-1" та скасував рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниша Юрія Володимировича від 13.07.2016 №30431069 про реєстрацію права власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, заклад громадського харчування-кафе, що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, будинок 4, корпус 9, приміщення 1.

Втім, позивач вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу не повністю оцінив наявність документів, що підтверджують правомірність набуття права власності позивачем на об`єкт нерухомості та правомірність рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниша Юрія Володимировича від 13.07.2016 №30431069, а відтак позивач звертається з метою поновлення порушеного цивільного (майнового) права та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1624/5 від 25.04.2022.

Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати (судовий збір 2 481, 00 грн).

03.06.2022 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, а саме: документів, що підтверджують направлення іншим учасникам справи копії позову з додатками.

Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- Зупинити виконання наказу 2 Міністерства юстиції України від 25.04.2022 №1624/5 до завершення розгляду справи по суті;

- Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам вчиняти будь-які дії щодо виконання пункту 2 оскаржуваного наказу від 25.04.2022 №1624/5 про скасування рішення від 13.07.2016 № 30431069 прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Юрієм Володимировичем до завершення розгляду справи по суті.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що виконання оскаржуваного наказу призведе до зміни правового статусу об`єкта нерухомості (з нерухомості у об`єкт незавершеного будівництва), імовірності позбавлення права власності позивача на об`єкт нерухомості та створить передумови для ПрАТ «Трест Київміськбуд» відчужити вказаний об`єкт третім особам, що в подальшому ускладнить відновлення становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваного наказу.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, чинне законодавство України передбачає можливість вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії щодо предмету спору.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.11.2020 у справі №910/7596/20 зазначено, що при цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 та постанова Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №915/113/20).

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо того, що виконання оскаржуваного наказу призведе до позбавлення права власності позивача на об`єкт нерухомого майна та створить передумови ПрАТ «Трест Київміськбуд» відчужити вказаний об`єкт третім особам, що в подальшому ускладнить відновлення становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваного наказу.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 22.02.2022, доданого позивачем до позову, спірне майно, а саме нежитлове приміщення, заклад громадського харчування - кафе, загальною площею 335, 9 кв. м. за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 4, корп. 9, приміщення 1 , яке зареєстровано за позивачем відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30431069 від 13.07.2016 з 02.06.2011, знаходиться в обтяженні та обтяжувачем такого майна є Прокуратура Оболонського району м. Києва у справі № 55-3532.

За вказаних обставин, позбавлення права власності позивача на об`єкт нерухомого майна згідно оскаржуваного наказу не створить передумови для відчуження такого майна третім особам.

Крім того, суд вказує, що обставини правомірності прийнятого відповідачем наказу, а відтак правомірності набуття позивачем права власності на спірне майно належить до обставин, які підлягають дослідженню, встановленню та врахуванню судом для визначення наявності/відсутності підстав для задоволення позову по суті заявлених вимог, тобто до обставин, що мають значення для формування висновку та вирішення спору по суті.

Отже, зупинення виконання оскаржуваного наказу до звершення розгляду справи по суті по суті є задоволенням позовних вимог без вирішення по суті порушеного у цій справі спору, що суперечить положенням частини одинадцятої статті 137 ГПК України, відповідно до яких не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявником не доведено того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання рішення у даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у даній справі, та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено та не порушить збалансованості інтересів сторін у даній справі.

Таким чином, в порушення наведених вимог закону, позивач в обґрунтування поданої ним заяви не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж" про забезпечення позову.

2. Згідно з частиною 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких