ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2022 р. Справа№ 911/975/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Мочинський А.Р.,

від відповідача - не з`явились,

розглянувши апеляційні скарги

Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України

на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року

про розстрочення виконання рішення

у справі №911/975/20 (суддя Антонова В.М.)

За позовом Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП"

про стягнення 5 339 797, 03 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Білоцерківська дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" про стягнення 5 339 797, 03 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2020 року у справі №911/975/20 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 4 930 400, 00 грн. заборгованості за договором поставки, 362 505, 64 грн. пені, 46 891, 39 грн. 3% річних, 80 096,97 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 06.11.2020 року у справі № 911/975/20 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 50 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 року зі справи рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.07.2021 року закрито касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-СПП" на рішення господарського суду Київської області від 22.10.2020 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 року у справі № 911/975/20.

10.01.2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" звернулося до Господарського суду Київської області з заявою про розстрочення виконання рішення.

Відповідач просив суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 року та додаткового рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2020 року у справі №911/975/20 строком на один рік з січня 2022 року по грудень 2022 року.

Заява обґрунтована тим, що у позивача у даній справі перед відповідачем виникла заборгованість за договором у загальному розмірі 9 623 009, 55 грн. Крім того заявник зазначає, що він був позбавлений можливості належно здійснювати свою господарську діяльність та опинився в скрутному фінансовому становищі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" про розстрочення виконання рішення задоволено частково.

Розстрочено виконання рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі № 911/975/20 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" на користь Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України 4 930 400 грн. 00 коп. заборгованості за договором поставки, 362 505 грн. 64 коп. пені, 46 891 грн. 39 коп. 3% річних, 80 096 грн. 97 коп. судового збору, а також додаткового рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2020 у справі № 911/975/20 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" на користь Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України 50 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, на один рік рівними платежами по 455 824,50 гривень щомісяця, починаючи з часу набрання ухвалою законної сили. В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована фінансовим станом боржника, а також наявністю обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення. Місцевий господарський суд взяв до уваги, те, що відповідач наявність обов`язку перед позивачем визнає та не ухиляється від сплати заборгованості, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" в заяві є достатніми для розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 року та додаткового рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2020 року на один рік, рівними частинами з часу набрання ухвалою законної сили.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Білоцерківська дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року у справі №911/975/20 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, якими регулюються спірні правовідносини. Зокрема скаржника вважає, що жодних доказів існування заборгованості контрагентів та позивача заявником не надано. На думку скаржник місцевий господарський суд взяв до уваги лише припущення заявника. Крім того, скаржник звертає увагу, що 16.12.2021 року у справі №911/975/20 вже було відмовлено ТОВ «АГРО-СПП» в даній заяві, а вказана заява обґрунтована тими ж підставами, тобто заявник взагалі не змінював підстав для розстрочення рішення суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року, витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/975/20.

10.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи №911/475/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року, розгляд справи призначено на 16.03.2022 року.

Судове засідання, призначене на 16.03.2022 року не відбулось у зв`язку з запровадження на території України воєнного стану.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 року розгляд справи призначено на 08.06.2022 року.

28.04.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

27.05.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі або відкладення її розгляду не раніше вересня 2022 року у зв`язку з тим, що адвокат відповідача перебуває у складі Збройних сил України та захищає територіальну цілісність України від російської агресії на Харківському напрямку. У випадку, якщо суд не знайде підстав для відкладення розгляду справи відповідач просив розглядати справу за відсутності представника.

В судовому засіданні 08.06.2022 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, подав клопотання про відкладення розгляду справи в якому зазначив, що якщо суд не знайде підстав для відкладення розгляду справи відповідач просив розглядати справу за відсутності представника.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №911/975/20 до вересня 2022 року у зв`язку з військовим станом в Україні колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі №911/975/20 відповідач зазначає, що адвокат відповідача перебуває у складі Збройних сил України та захищає територіальну цілісність України від російської агресії на Харківському напрямку.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:

1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;

3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

4) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;

5) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Також, відповідно до ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках:

1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;

2) призначення судом експертизи;

3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу;

4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави;

6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом;

7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Суд не зупиняє провадження у випадку, встановленому пунктом 1 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника.

З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Отже, з наведених вище процесуально встановлених підстав для зупинення провадження у справі вбачається, що у суду процесуально відсутня така можливість або обов`язок щодо зупинення провадження у справі до моменту закінчення військового стану в Україні.

З огляду а викладене вище, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №911/975/20 до вересня 2022 року.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Водночас розстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

Тобто, розстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3-5 статті 331 ГПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26.06.2013 № 5-пр/2013 у справі № 1-7/2013, підставою для застосування розстрочки виконання судового рішення є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. До таких обставин належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Як зазначено в згаданому рішенні Конституційного Суду України, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Таким чином, для надання розстрочки виконання судового рішення передбаченої ст. 331 ГПК, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Звертаючись із заявою, відповідач посилався на обставини, що істотно ускладнюють негайне виконання рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 року та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2020 року.

Зокрема відповідач зазначив, що контрагенти Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" мають значну заборгованість перед ним, тимчасова неможливість стягнення якої породжує значні труднощі для негайного виконання рішення у справі №911/975/20.

Крім того, заявник вказав, що між Білоцерківською дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПП-Агро" укладено договір поставки від 14.09.2015 року №147/09/01 та додаткову угоду №1 від 11.12.2018 року до вказаного договору, відповідно до якого всі права та обов`язки перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" за договором цесії від 20.01.2016 року.

Заявник зазначає, що у позивача у даній справі перед відповідачем виникла заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 9 623 009, 55 грн.

Крім того, основним напрямом господарського діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП", згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, а відтак через невиконання позивачем свого обов`язку з поставки товарів, що використовується виключно для ведення господарської діяльності відповідача, останній був позбавлений можливості належно здійснювати свою господарську діяльність та опинився в скрутному фінансовому становищі.

Також, скрутний фінансовий стан Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" підтверджується доданими до заяви копіями балансів фінансової звітності підприємства. (т.4, а.с. 113-118).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, щодо відповідача відкрито виконавчі провадження №66154962, №66154954, в межах яких накладено арешти на рахунки відповідача. (т.4, а.с. 73-112, 121-159).

Колегія суддів також зазначає, що до заяви про розстрочення виконання рішення відповідачем долучено копії виписки ТОВ «АГРО-СПП» за період з 20.07.2021 року по 20.12.2021 року в АТ «Альфа Банк», за період з 20.07.2021 року по 20.12.2021 року в АТ «ОТП Банк», копію листа №17893/БТ від 21.07.2021 року АТ «АЛЬФА-БАНК», копію листа №16-6229/БТ від 22.07.2021 року АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», копію листа №10-3657БТ від 21.07.2021 року АТ «Мегабанк», які підтверджують скрутний матеріальний стан ТОВ «Агро-СПП». (т.4, а.с. 68-72).

Колегія суддів звертає увагу, що доводи скаржника, що жодних доказів існування заборгованості контрагентів та позивача заявником не надано спростовуються викладеним вище.

Судом першої інстанції оцінено наведені доводи заявника, а також прийнято до уваги і подані позивачем заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду. (т.4, а.с. 168-169).

На думку колегії суддів вказані обставини свідчать про тяжкий фінансовий стан підприємства та відсутність реальної можливості відразу погасити усю суму заборгованості.

Отже, розстрочення виконання рішення, на думку колегії суддів, призведе до його реального виконання, оскільки дасть можливість товариству продовжувати свою господарську діяльність та частинами сплачувати свою заборгованість, оскільки останнє не має достатньо коштів та майна за рахунок, якого можливо виконати рішення суду одразу.

З урахуванням наведених відповідачем в заяві про розстрочення виконання рішення суду обставин, та враховуючи надані на підтвердження даних обставин докази, колегія суддів вважає, що ці обставини дійсно ускладнюють виконання рішення суду у даній справі на теперішній час шляхом сплати боргу разовим платежем з огляду на фінансове становище відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" (заява №6962/02) на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява №60858/00).

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду, що, зважаючи на встановлені факти та обставини, наявність доказів підтвердження існування обставин, які ускладнюють виконання рішення суду відповідачем, з урахуванням балансу майнових інтересів як боржника, так і стягувача, враховуючи фінансовий стан відповідача, з метою недопущення погіршення економічної ситуації підприємства та зупинки його діяльності, наявні підстави для відстрочення виконання судового рішення.

Щодо доводів скаржника, що 16.12.2021 року у справі №911/975/20 вже було відмовлено ТОВ «АГРО-СПП» в даній заяві, а вказана заява обґрунтована тими ж підставами, тобто заявник взагалі не змінював підстав для розстрочення рішення суду колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, подана відповідачем заява про розстрочення виконання рішення суду 06.12.2021 року (т.4, а.с. 38-41) дійсно була обґрунтована тими ж підставами, що й подана заява про розстрочення виконання рішення суду 10.01.2022 року (т.4, а.с. 61-65).

Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідачем до поданої заяви від 06.12.2021 року, дійсно не було надано доказів в підтвердження обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2021 року було відмовлено ТОВ «АГРО-СПП» у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду з підстав того, що заявником не було надано доказів в підтвердження обставин, що ускладнюють виконання рішення суду. (т.4, а.с. 54-56).

Однак, подаючи заяву про розстрочення виконання рішення суду 10.01.2022 року відповідачем вже було долучено докази, які підтверджують обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, що вбачається з додатків до заяви та встановленого вище.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права на підставі встановлених ним фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, та за наявними в матеріалах справи документів (ст. 269 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, а звідси - про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року у справі № 911/975/20 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування чи змін не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Білоцерківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року у справі № 911/975/20 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 18.01.2022року у справі № 911/975/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/975/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.06.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз