ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 червня 2022 року Справа № 903/296/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання (помічника судді) Хомич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу №903/296/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Міжрегіональні ресурси, м. Ківерці

до Приватного підприємства Тімаркет, м. Луцьк

про стягнення 39 956,78 грн.,

за участю представників:

від позивача: Поетова А.С. (дов. №5 від 19.01.2022),

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

10.05.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №45 від 05.05.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Міжрегіональні ресурси про стягнення з Приватного підприємства Тімаркет 39 956,78 грн., з них: 26 766,09 грн. заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки №141/Р-21 від 05.01.2020, 2995,43 грн пені, 4842,14 грн. процентів річних, 5353, 12 грн. штрафу.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий на підставі договору поставки №141/Р-21 від 05.01.2020 товар.

Ухвалою суду від 12.05.2022 поставлено прийняти позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрити провадження у справі; розгляд справи призначити на 01.06.2022; запропоновано сторонам подати суду: позивачу - будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу - в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

Представник відповідача в судове засідання 01.06.2022 не з`явився. Відповідач відзиву на позов не подав. Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №668.

Представник позивача в судовому засіданні 01.06.2022 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю; пояснила, що у накладних є помилковим посилання на договір №141/Р-21 від 05.01.2021.

Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, судом 01.06.2022 було вирішено спір за відсутності представника відповідача, зважаючи на те, що відповідач належним чином був повідомлений про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на наступне.

05.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТД Міжрегіональні ресурси з однієї сторони ( надалі постачальник) та Приватним підприємством Тімаркет з другої сторони ( надалі покупець) було укладено договір поставки № 141/р-21, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною, діючою у постачальника на час поставки, згідно видаткових накладних, що є додатками та невід`ємними частинами даного договору.

Відповідно до п. п. 1.2. 1.3. договору товаром є алкогольні напої, слабоалкогольні напої, безалкогольні напої, тютюнові вироби та інша продукція, що є в наявності в постачальника. Під партією товару сторони розуміють товар, зазначений у видатковій накладній. З метою досягнення найкращих та найоптимальніших результатів, які ставлять перед собою, сторони домовилися не зводити співробітництво до дотримання лише тих вимог, що містяться у даному договорі, а підтримувати ділові контакти та вживати всіх необхідних заходів для забезпечення ефективності та розвитку їхніх комерційних зв`язків, та інформувати один одного про порядок продажу товару, прогнозування його реалізації.

Згідно із п.п. 2.1.-2.2. договору ціна одиниці товару та сума поставки партії товару визначаються в видатковій накладній. Загальна ціна даного договору становить суму всіх видаткових накладних.

Відповідно до п. 2.3. договору покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 21 календарного дня з менту отримання цього товару.

Згідно п. 2.4. договору розрахунок за поставлений товар здійснюється в національній валюті України готівкою або в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, який вказаний в даному договорі, або повідомлений постачальником додатково.

Пунктом 2.7. договору передбачено, що при надходженні грошових коштів від покупця спочатку зараховуються відсотки за неправомірне користування чужими коштами, пеня, вартість тари (упакування), а потім платежі по видаткових накладних за товар від першої до останньої (в хронологічному порядку) незалежно від призначення платежу, вказаного в платіжних документах.

Відповідно до п. 3.6. договору датою отримання партії товару покупцем від постачальника вважається дата підписання видаткової накладної покупцем або уповноваженим представником, що вказується в додатку №1 договору або в довіреності на одержання цінностей, оформленої відповідно до законодавства України.

В п. 3.12. договору сторони передбачили, що факт передачі всіх необхідних документів для роботи з товаром від постачальника до покупця підтверджується підписом представника покупця на видатковій накладній.

На підставі укладеного договору відповідач за період з 14.08.2021 по 15.09.2021 отримав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 27148,46 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними , а саме:

1. № МР 00068569 від 14.08.2021 на суму 452,43 грн.;

2. №МР 00068602 від 14.08.2021 на суму 375 грн.;

3. №МР 00068603 від 14.08.2021 на суму 1225 грн.;

4. №МР 00070819 від 21.08.2021 на суму 466,04 грн.;

5. №МР 00070820 від 21.08.2021 на суму 463,96 грн.;

6. №МР 00070822 від 21.08.2021 на суму 1098,77 грн.;

7. №МР 00070824 від 21.08.2021 на суму 959 грн.;

8. №МР 00070825 від 21.08.2021 на суму 2600,05 грн.;

9. №МР 00070832 від 21.08.2021 на суму 1047,87 грн.;

10. № МР 00075297 від 04.09.2021 на суму 888,72 грн.;

11. № МР 00075298 від 04.09.2021 на суму 1770,04 грн.;

12. № МР 00075299 від 04.09.2021 на суму 818,63 грн.;

13. № МР 00075300 від 04.09.2021 на суму 1692,04 грн.;

14. № МР 00075301 від 04.09.2021 на суму 617,42 грн.;

15. № МР 00075302 від 04.09.2021 на суму 880,39 грн.;

16. № МР 00076307 від 08.09.2021 на суму 405,19 грн.;

17. № МР 00076308 від 08.09.2021 на суму 363,85 грн.;

18. №МР 00076310 від 08.09.2021 на суму 380 грн.;

19. №МР 00076311 від 08.09.2021 на суму 411,24 грн.;

20. №МР 00078495 від 15.09.2021 на суму 3953,01 грн.;

21. №МР 00078601 від 15.09.2021 на суму 2 449,99 грн.;

22. №МР 00078686 від 15.09.2021 на суму 327,52 грн.;

23. №МР 00078687 від 15.09.2021 на суму 486,96 грн.;

24. №МР 00078688 від 15.09.2021 на суму 2 420,67 грн.;

25. №МР 00078689 від 15.09.2021 на суму 594,67 грн.

Відповідач частково оплатив вищевказані товарно-матеріальні цінності на суму 382,37 грн. згідно банківської виписки від 22.02.2022 р. на суму 959,00 грн. Оплата частково в сумі 382,37 грн. пішла на оплату боргу по накладній № МР 00068569 від 14.08.2021 р. на суму 452,43 грн., все інше - на оплату заборгованості за іншими накладними, поставка по яким не є предметом даного позову. (станом на 22.02.2022).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий товар на час розгляду справи становить 26766,09 грн.

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 26766,09 грн., або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв`язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару вимога позивача про стягнення з відповідача 26766,09 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 6.2 договору, у разі порушення грошового зобов`язання, передбаченого у п. 2.3 цього договору, Покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми платежу за кожен день прострочення.

Сторони, керуючись п. 6 ст. 232 ГК України, встановили період нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання 3 роки (п. 6.6 договору).

Пунктом 11.4. договору передбачено, що термін позовної давності за вимогами щодо стягнення неустойки (штрафу, пені), відсотків за неправомірне користування чужими коштами становить три роки.

Позивач на підставі пункту 6.2. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 2995,43 грн.

Пеня нарахована від суми прострочення окремо за кожною видатковою накладною (розрахунок а.с. 4-5).

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Перевіривши розрахунок суми пені, суд встановив, що розрахунок пені є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Зважаючи на порушення відповідачем строків виконання зобов`язання з оплати вартості товару, визначених договором, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 2995,43 грн. пені.

Відповідно до п. 6.4 договору у випадку прострочення оплати товару більше тридцяти календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 927/490/18, від 10.10.2019 у справі №909/116/19.

Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати переданого товару більше ніж на 30 днів, а тому вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 5353, 12 грн. підлягає до задоволення (розрахунок а.с. 6-7)

Відповідно до п. 11.5. договору у разі прострочення виконання покупцем грошових зобов`язань він сплачує постачальнику 30 (тридцять) % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України) від суми заборгованості.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати вартості переданого товару, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 4842,14 грн. процентів річних.

Проценти річних нараховані за прострочення платежу окремо за кожною видатковою накладною від суми прострочення. (а.с. 5-6).

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми процентів річних, суд встановив, що розрахунок є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, стягненню з відповідача у зв`язку із порушенням строку виконання зобов`язання з оплати вартості переданого товару підлягає 4842,14грн. процентів річних .

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Тімаркет (43023, Волинська область, м. Луцьк, проспект Соборності, буд. 29, кв. 45, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (45200, Волинська область, м. Ківерці, вул. Шевченка 35, ) 26 766,09 грн. заборгованості, 2995,43 грн пені, 4842,14 грн. процентів річних, 5353, 12 грн. штрафу, 2481 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено:03.06.2022.

Суддя І. О. Якушева