ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2022 р. Справа№ 910/15004/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Тищенко О.В.
суддів: Шаптали Є.Ю.
Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.
за участю представників згідно протоколу судового засідання від 17.02.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 (повний текст рішення складено 25.11.2021)

у справі №910/15004/21 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер»
про стягнення 279 600,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі ВЧ НОМЕР_1 , позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (далі ТОВ «Військсервіс-Волонтер», відповідач) про стягнення 279 600,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач поставив товар за договором № 36/В33-2020 від 01.06.2020 неналежної якості, у зв`язку з чим позивачем нараховані штрафні санкції у розмірі 279 600,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України 10.12.2021 звернулась безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/15004/21 у повному обсязі та ухвалили нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначив, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду про відмову у задоволенні позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. За доводами позивача, позов слід задовольнити повністю.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/15004/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/15004/21 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.
04.01.2022 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення з доказами сплати судового збору.
У зв`язку з перебуванням у відпустках головуючого судді Тищенко О.В. з 21.12.2021 по 06.01.2022, судді Шаптали Є.Ю. з 28.12.2021 по 14.01.2022 та судді Станіка С.Р. з 04.01.2022 по 22.01.2022, ухвалою Північного апеляційного господарського суду, саме, 24.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/15004/21, розгляд справи призначено на 17.02.2022. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15004/21.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, відзив не подав.
У судове засідання до Північного апеляційного господарського суду 17.02.2022 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Представник ТОВ «Військсервіс-Волонтер» у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Так, колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції 01.06.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (учасник) було укладено договір про поставку товару № 36/B33-2020 (далі - договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору відповідач зобов`язується у визначені договором строки поставити замовнику якісний товар, зазначений у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору, а замовник прийняти і оплатити такий товар.
Додатком № 2 до договору сторони узгодили технічний опис товару, який підлягає поставці відповідачем.
Пунктом 1.2 договору визначено, що найменування (номенклатура, асортимент) товару код CPV за ДК 021:2015-15890000-3 повсякденний набір сухих продуктів (далі товар).
Кількість товару за договором становить 25 000 комплектів.
Пунктом 2.1 визначено, що якість товару, який поставляється відповідачем, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів ТУ У підприємства виробника та Технічному опису (додаток 2 до договору).
Товар за показниками безпечності, придатності та якості повинен був відповідати документам та одиниці товару, в тому числі щодо виробника, які були надані позивачу під час проведення процедури закупівлі.
Товар, який відповідач зобов`язувався передати позивачу, мав відповідати вимогам до його якості на момент його передачі позивачу, а також протягом строку його придатності. Разом з товаром відповідач повинен передати позивачу документи, що підтверджують безпечність та якість харчових продуктів, у тому числі забезпечують їх простежуваність, відповідно до Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР, та інші необхідні документи які належать до передачі разом з товаром відповідно до чинного законодавства України. До таких документів, окрім іншого належать первинні бухгалтерські документи та документи, що засвідчують якість товару, які вказані в пункті 6.4 договору.
Пакування товару, повинно було відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживацьких властивостей товару під час його транспортування та зберігання.
Маркування товару повинно було відповідати вимогам Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» від 06.12.2018 № 2639-VIII та Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР.
Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що контроль за станом виконання договірних зобов`язань відповідачем здійснюють позивач, представники позивача (відповідні посадові особи позивача, які уповноважені на вчинення дій, визначених цим договором) та уповноважені особи (посадові особи Головного управління Національної гвардії України).
Відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 договору сторони узгодили, що під час поставки кожної партії товару, замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку якості та безпечності товару, що постачається учасником (далі - контрольні заходи). Уповноважені особи мають право бути присутніми при проведенні контрольних заходів. Контрольні заходи включають в себе перевірку безпечності, придатності та якості товару, що постачаються відповідно до умов цього договору (у тому числі правил маркування та етикетування), відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування товару за цим договором, вимогам статті 44 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР (далі - Закон).
Згідно пункту 3.3.1 договору контрольні заходи здійснюються в обов`язковій присутності представника учасника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи), а у разі його відсутності не розпочинаються.
Відсутність в представника учасника документів, які підтверджують його повноваження на складання документів від імені учасника, має наслідки неявки представника учасника.
Результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю, який підписується представниками замовника, що здійснювали перевірку та представником учасника, а у разі відмови від підписання акту приймального контролю або відсутності представника учасника на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника), що засвідчується підписами представників замовника та в подальшому акт приймального контролю протягом 3 (трьох) календарних днів, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.
Під час проведення контрольних заходів, учасник на вимогу представників замовника зобов`язаний протягом 24 годин надати в паперовому вигляді оригінали або належним чином засвідчені копії документів про відповідність декларацію (в тому числі декларацію про відповідність), або висновок, або свідоцтво, або сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь який інший документ, що підтверджує виконання визначених законодавством вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.
Відповідно до пункту 3.4 договору № 36/В33-2020 від 01.06.2020, позивач протягом усього строку зберігання товару, як на власному складі, так і на складі будь-якого підрозділу Національної гвардії України, має право здійснити вибіркову перевірку за якістю і комплектністю, шляхом комісійного відбору зразків (проб) та направлення їх до незалежної акредитованої лабораторії, яку визначає позивач, для проведення лабораторних досліджень. Результати лабораторних досліджень поширюються на всю партію товару.
Пунктом 4.1 договору з урахуванням додаткової угоди №2 від 19.01.2021 сторони визначили, що його ціна складає 4 500 000 грн, у тому числі ПДВ 20%: 750 000 грн.
У 2020 році за Специфікацією становить 3 750 00 грн у тому числі ПДВ 20%: 625 000 грн.
У 2021 році за Специфікацією становить 750 00 грн у тому числі ПДВ 20%: 125 000 грн.
Пунктом 6.1 договору сторони узгодили між собою, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання відповідачем письмової заявки позивача, але не пізніше дати вказаної в ній. Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця відповідач (представник відповідача) прибуває до позивача для отримання письмової заявки.
Заявка вручається під особистий підпис відповідачу (представнику відповідача) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, направленим на адресу відповідача, зазначену в розділі 14 договору.
У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, позивач має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.
Відповідно до пункту 6.6 договору сторони визначили, що позивач має право не приймати товар за кількістю і якістю у разі встановлення невідповідності товару документам (декларації виробника або сертифікату якості; протоколу досліджень (випробувань) про безпечність та відповідність товару або експертного висновку про безпечність та відповідність товару; етикетку виробника), які були подані відповідачем до позивача під час проведення процедури закупівлі, вимогам щодо якості або маркування або клеймування товару, після проведення контрольних заходів представниками Позивача. У разі, якщо сумніви щодо безпечності, придатності та якості товару підтверджуються (експертним висновком або протоколом досліджень або актом, тощо), замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від договору.
Пунктами 6.7 та 6.8 сторони також узгодили між собою, що транспортування товару, здійснюється на плоских конструкціях - палетах (піддонах), які призначені для різноманітних товарів зручним способом, що забезпечує розвантаження будь-яким пересувним вантажопідйомним засобом. Транспортування проводиться відповідачем у тарі й упаковці з відповідним маркуванням, пакуванням, що відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів. Тара та упаковка товару під час транспортування до місця поставки повинна бути цілісною і непошкодженою. Товар, доставлений позивачу з порушенням вимог до маркування, або тари або упаковки, а також товар, що не відповідає вимогам, встановленим у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути замінений відповідачем протягом 3 (трьох)календарних днів.
Відповідно до пункту 6.8.1 у разі виявлення представниками позивача порушень при прийманні товару, протягом 24 годин складається акт про порушення умов договору у двох примірниках. Один примірник залишається у позивача, другий примірник надається представнику відповідача під підпис, а у разі відмови від підписання акту про порушення умов договору або відсутності представника відповідача на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту комісійно (у складі не менше трьох осіб представників замовника), що засвідчується підписами представників замовника та протягом 3 (трьох) календарних днів надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.
Відповідно до пункту 7.2.5 договору замовник має право відмовитись від прийняття і оплати товару у разі невідповідності його умовам цього договору, а якщо товар уже оплачений замовником вимагати повернення сплаченої суми від учасника.
Пунктом 8.1 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором.
Пунктом 8.4 договору сторони узгодили між собою, що у разі поставки неякісного (некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог безпечності або придатності або порушенням розділу 2 цього договору), учасник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом про порушення умов договору. У випадку відмови від підпису цього акту однією із сторін цього договору або не прибуття сторони на підписання, запис про таку відмову чи не прибуття сторони для підписання зазначається в акті і підписується відповідно другою стороною цього договору. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк п`яти робочих днів з дня направлення документа щодо невідповідності якості товару. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором.
Відповідно до пункту 8.6 договору у разі поставки товару з порушенням вимог щодо транспортування або тари або упаковки або маркування або неналежної якості або кількості або комплектності, замовник має право за своїм вибором використати оперативно-господарську санкцію у вигляді:
відмови від оплати: або поставленої та прийнятої, але неоплаченої партії товару, або наступної партії товару, що буде поставлена, із звільненням замовника від будь-якої відповідальності за такі дії;
відмови від прийняття та оплати товару із звільненням замовника від будь-якої відповідальності за такі дії.
Пунктом 8.7 договору сторони домовилися, що строк позовної давності 3 (три) роки застосовується для вимог про стягнення з учасника штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня).
Відповідно до пункту 11.1 договору з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.12.2020 визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.03.2021, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання.
Додатком № 2 до договору (Технічний опис товару) визначено, що зберігання повсякденного набору сухих продуктів повинно здійснюватися при температурі від 0°С до +20°С та відносній вологості не більше 75%.
Пунктом 7.5 розділу 7 «ТРАНСПОРТУВАННЯ ТА ЗБЕРІГАННЯ» ТУ У 10.8.-2:2018 «РАЦІОНИ ГОТОВОЇ ЇЖІ», розробленого та затвердженого відповідачем 03.05.2018, також визначено, що повсякденний набір сухих продуктів (товар) потрібно зберігати в пакуванні виробника за температури від 0°С до +20°С, відносна вологість повітря не вище за 75%.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 27.07.2020 надав відповідачу заявку про поставку 25 000 комплектів повсякденних наборів сухих продуктів. Доставка товару здійснюється на склад позивача військова частина 3078 НГУ, місто Київ, вулиця Нижньоюрківська, 8-А.
31.08.2020 до військової частини НОМЕР_1 НГУ, місто Київ, вулиця Нижньоюрківська, 8-А відповідачем поставлено повсякденні набори сухих продуктів у кількості 9 320 комплектів на суму 1 398 000,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 65226 від 30.08.2020, № 65228 від 30.08.2020 та товарно-транспортними накладними № 65226 від 30.08.2020, № 5228 від 30.08.2020 (позивачем не підписані).
За результатами огляду поставленого відповідачем товару комісією позивача за участі представника постачальника було складено Акт порушення умов договору від 31.08.2020 № 136.
В Акті встановлено, що повсякденні набори сухих продуктів у кількості 9 320 комплектів на суму 1 398 000, 00 грн не відповідають умовам договору № 36/В33-2020 від 01.06.2020 порушено температурний режим при транспортуванні товару, а саме відповідно до вимог ТУ У 10.8.-2:2018 та Декларації виробника № 10 від 26.08.2020 умови зберігання (транспортування) при температурі від 13°С до 20°С та відповідній вологості не більше 75%, проте при вимірюванні температури на автотранспорті було виявлено наступні температурні показники: 23,0°С; 23,8°С; 24,0°С; 30,7°С тобто із середньою температурою 25,4°С.
Комісією військової частини запропоновано не приймати на зберігання повсякденний набір сухих продуктів на продовольчий склад відділення МТЗ відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів військової частини 3078.
За твердженням позивача, поставлений 31.08.2020 відповідачем товар не відповідав умовам якості, визначених договором № 36/В33-2020 від 01.06.2020, оскільки відповідачем було порушено умови транспортування (зберігання) (при температурі від 0°С до +20°С та відносній вологості не більше 75%) у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф у розмірі 279 600,00 грн.
В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Змістом ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
За умовами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Як зазначено вище, відповідач поставив товар з порушенням умов договору, а тому вказаний товар не було прийнято позивачем.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Позивачем у даній справі доведено факт порушення відповідачем умов договору з поставки товару, а саме температурного режиму при транспортуванні товару вимогам ТУ У 10.8.-2:2018 та Декларації виробника № 10 від 26.08.2020, що в свою чергу впливає на якість товару.
Законом України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР визначено, що він регулює відносини між операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться (пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї.
Пунктом 55 частини першої статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР визначено, що оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку) - суб`єкт господарювання, який провадить діяльність з метою або без мети отримання прибутку та в управлінні якого перебувають потужності, на яких здійснюється первинне виробництво, виробництво, реалізація та/або обіг харчових продуктів та/або інших об`єктів санітарних заходів (крім матеріалів, що контактують з харчовими продуктами), і який відповідає за виконання вимог цього Закону та законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. До операторів ринку належать фізичні особи, якщо вони провадять діяльність з метою або без мети отримання прибутку та займаються виробництвом та/або обігом харчових продуктів або інших об`єктів санітарних заходів.
Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР визначено, що експлуатаційний дозвіл - документ дозвільного характеру, що видається територіальним органом компетентного органу операторові ринку за результатами інспектування його потужності та посвідчує право оператора ринку здійснювати визначену цим Законом діяльність з виробництва та/або зберігання харчових продуктів тваринного походження.
Судом встановлено, що відповідач є оператором ринку харчових продуктів, потужності якого зареєстровані за адресою: Рівненська область, м. Дубровиця, вул. Залізнична, 16-Б, що підтверджується листом Дубровицького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області від 02.01.2019 № 21-02-08/3 та відомостями в Державному реєстрі потужностей операторів ринку на офіційному веб - сайті Держпродспоживслужби за адресою https://www.agro-id.gov.ua/reestr.rs/rs/.
У відповідності статті 49 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР оператори ринку дотримуються зокрема таких вимог:
дотримується температурний режим, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів. Такий режим не повинен перериватися. Виключення щодо дотримання температурного режиму, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів, можливе протягом обмеженого періоду часу в процесі підготовки харчового продукту до перевезення, зберігання, продажу, сервірування харчових продуктів за умови, якщо це не спричиняє ризик здоров`ю споживачів;
потужності з виробництва, обробки, транспортування, зберігання, первинного пакування перероблених харчових продуктів повинні мати належні приміщення для окремого зберігання перероблених харчових продуктів від неперероблених, у тому числі морозильні камери достатнього розміру;
якщо харчові продукти мають зберігатися або пропонуватися до споживання при низьких температурах, вони повинні бути якнайшвидше охолоджені після стадії термічної обробки або останньої стадії виробництва до температури, яка не спричинить ризик здоров`ю споживачів.
За визначенням, наведеним у Законі України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97- ВР, безпечний харчовий продукт - це харчовий продукт, який не справляє шкідливого впливу на здоров`я людини та є придатним для споживання; забруднююча речовина - будь-яка біологічна речовина, в тому числі організми, мікроорганізми та їх частини, або хімічна речовина, стороння домішка чи інша речовина, що ненавмисно потрапила до харчового продукту і становить загрозу безпечності харчового продукту; небезпечний харчовий продукт - харчовий продукт, що є шкідливим для здоров`я та/або непридатним для споживання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» від 14.01.2000 № 1393-ХІУ до неякісної та небезпечної продукції відноситься, зокрема:
продукція, яка не відповідає вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів стосовно відповідних видів продукції щодо її споживчих властивостей;
продукція, яка не відповідає обов`язковим вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів щодо її безпеки для життя і здоров`я людини, майна і довкілля.
Таким чином, враховуючи вищевказані приписи чинного законодавства, на переконання колегії суддів, недодержання температурних режимів зберігання продуктів сприяє їх псуванню та не забезпечує захист від забруднення.
Так, відповідно до умов пункту 6.1 договору позивач подав відповідачу заявку № 78/5/7-1538 від 24.07.2020 про необхідність поставки товару у кількості 25 000 комплектів на склад позивача за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у строк до 27.08.2020.
31.08.2020 позивачу за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А відповідач на підставі видаткових накладних № 65226 від 30.08.2020 та № 65228 від 30.08.2020 через свого представника Кісільова А.В. поставив товар, визначений договором, у кількості 9 320 комплектів та вартістю 1 398 000 грн.
Відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 договору, з метою перевірки безпечності, придатності та якості поставленого товару, комісія позивача у присутності представника відповідача Кісільова А.В. здійснила фактичний огляд товару та встановила порушення температурного режиму при його транспортуванні (зберіганні). Під час вимірювання температури товару в кузовах рефрижераторів вантажних автомобілів РЕНО НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_3 та ДАФ НОМЕР_4 з причепом НОМЕР_5 , було встановлено наступні температурні показники: 23,0°С, 23,8°С, 24,0°С та 30,7°С. Тобто, середня температура товару під час транспортування (зберігання) становила 25,4°С.
Разом з тим, як зазначалось вище, пунктом 2 додатку № 2 до договору (Технічний опис Товару) визначено, що зберігання повсякденного набору сухих продуктів повинно здійснюватися при температурі від 0°С до +20°С та відносній вологості не більше 75%. Пунктом 7.5 розділу 7 ТУ У 10.8.-2:2018 «РАЦІОНИ ГОТОВОЇ ЇЖІ», розробленого та затвердженого відповідачем 03.05.2018, також визначено, що повсякденний набір сухих продуктів потрібно зберігати в пакуванні виробника за температури від 0°С до + 20°С, відносна вологість повітря не вище за 75%.
За результатами приймального контролю поставленого відповідачем товару позивачем складено в двох примірниках акт № 136 від 31.08.2020 про порушення відповідачем умов договору, який є підтвердженням поставки недоброякісного товару (пункт 8.4 договору), примірник якого отриманий під підпис представником відповідача Кісільовим А.В., в якому він зазначив, що зауважень не має. Такий товар не було зараховано відповідачу у виконання поставки та 31.08.2020 було повернуто без прийняття та оплати.
Таким чином, за результатами приймального контролю поставленого товару щодо якості та безпечності, позивачем було встановлено недотримання відповідачем (оператором ринку) температурного режиму транспортування (зберігання) товару, що призводило до розмноження мікроорганізмів, формування токсинів та спричиняло ризик здоров`ю споживача в особі особового складу військових частин Національної гвардії України, визначених заявкою позивача від 24.07.2020 № 78/5/7-1538.
Судом апеляційної інстанції враховано, що до складу повсякденного набору сухих продуктів входить наступний набір продуктів, який при недотриманні температурного режиму транспортування (зберігання) стає непридатними до споживання, а саме: каша перлова з яловичиною, каша гречана з яловичиною, сніданки м`ясні вищого сорту.
Також, судова колегія звертає увагу на те, що недотримання відповідачем температурного режиму транспортування (зберігання) товару відбувалось протягом тривалого періоду в часі, оскільки пункт навантаження товару за адресою: Рівненська область, м. Дубровиця, вул. Залізнична, 16-Б, а пункт розвантаження за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А.
Втім, як зазначалось вище, виключення щодо дотримання температурного режиму, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів, можливе лише протягом обмеженого періоду часу в процесі підготовки харчового продукту до перевезення, зберігання, продажу, сервірування харчових продуктів за умови, якщо це не спричиняє ризик здоров`ю споживачів (пункт 5 частини першої статті 49 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 №77і/97-ВР).
За приписами частин першої, третьої та четвертої статті 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.
Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною другою статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).
Так, здійснивши перевірку розрахунку штрафу на підставі п.8.4 договору та ст. 231 ГК України, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що загальний розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача за поставку 31.08.2020 товару з порушенням вимог температурного режиму транспортування товару, що безпосередньо впливає на його якість, становить 279 600 грн.
20% вартості товару на підставі видаткової накладної № 65226 від 30.08.2020, яка передбачає господарську операцію відповідача з поставки товару у кількості 1 640 комплектів та вартістю 246 000 грн (20% х 246 000 грн = 49 200грн.).
20% вартості товару на підставі видаткової накладної № 65228 від 30.08.2020, яка передбачає господарську операцію відповідача з поставки товару у кількості 7 680 комплектів та вартістю 1 152 000 грн (20% х 1 152 000 грн = 230 400 грн.)
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав зазначених вище.
При цьому, судова колегія відхиляє доводи відповідача, що позивачем не було доведено неналежну якість поставленого товару, так як ним не було проведено контрольні заходи, що оформляються актом приймального контролю та не було проведено лабораторні дослідження для встановлення неякісного товару.
Колегія суддів звертає увагу, що при прийнятті товару, сторонами було складено Акт порушення умов договору від 31.08.2020 № 136, що підписаний сторонами без зауважень.
В Акті встановлено, що повсякденні набори сухих продуктів у кількості 9 320 комплектів на суму 1 398 000, 00 грн не відповідають умовам договору № 36/В33-2020 від 01.06.2020 порушено температурний режим при транспортуванні товару, вимоги ТУ У 10.8.-2:2018 та Декларації виробника № 10 від 26.08.2020, що безпосередньо впливає на якість товару (харчових продуктів), що також визначено чинним законодавством.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
Згідно з статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.
Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).
У відповідності до статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
У відповідності до приписів статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України доводи в обґрунтування апеляційної скарги є обґрунтованими. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/15004/21 підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/15004/21 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/15004/21 скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, будинок 10/8, ідентифікаційний код 40887542) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) 279 600 (двісті сімдесят дев`ять тисяч шістсот) грн 00 коп. штрафу, 4 194 (чотири тисячі сто дев`яносто чотири) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, 6 291 (шість тисяч двісті дев`яносто одну) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
4. Видачу наказів по справі №910/15004/21 доручити Господарському суду міста Києва.
5. Матеріали справи №910/15004/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано 03.06.2022 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік