РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2022Справа № 910/12420/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Лазоренко В.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (проспект Голосіївський, 42, Київ, 03039, )

до Українського товариства сліпих "Київська територіальна первинна організація №2" (вул. Велика Васильківська, 26, Київ, 01024, )

про виселення з займаного приміщення

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Українського товариства сліпих "Київська територіальна первинна організація №2" (далі - відповідач) про виселення відповідача з приміщення 152,4 кв. м. першого поверху по вулиці Велика Васильківська (Червоноармійська) 26, у зв`язку з закінченням договірних відносин, передавши шляхом підписання між Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією та Українським товариством сліпих "Київська територіальна первинна організація №2" двостороннього акта приймання-передачі орендного майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після закінчення терміну дії договору оренди нежитлового приміщення від 01.02.2007 відповідач був зобов`язаний звільнити займане приміщення, натомість Українське товариство сліпих "Київська територіальна первинна організація №2" продовжує користуватись вказаним приміщенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

30.08.2022 від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі №910/12420/21 на 24.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/12420/21 до розгляду по суті на 16.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 відкладено розгляд справи на 13.01.2022.

Судове засідання, призначене на 13.01.2022 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Ягічевої Н. І. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 відкладено розгляд справи на 13.01.2022.

У судовому засіданні 03.02.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в свою чергу представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду про повідомлення про дату, час та місце розгляду справи були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адреси місцезнаходження відповідача, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: "вул. Велика Васильківська, 26, Київ, 01024".

Станом на дату розгляду справи конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній».

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали про повідомлення про час, дату та місце розгляду справи за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Втім відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 03.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007 між Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією (далі - орендодавець) та Українським товариством сліпих "Київська територіальна первинна організація №2" (далі - орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №120-07, за умовами п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в користування на умовах оренди нежитлове приміщення, яке є комунальною власністю територіальної громади Голосіївського району м. Києва, розташоване за адресою вул. Червоноармійська (нова назва - Велика Васильківська) 26, і розташоване на 1 поверсі площею 120, 0 кв. м, використовується для офісу.

Як вбчається з технічного паспорту на приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок №17788, до плану житлового будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями до адреси Велика Васильківська (Червоноармійська) 26 додано літеру "А".

При цьому, згідно з експлікацією приміщень до плану житлового будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями №26 літера "А" по вул. Велика Васильківська м. Київ, загальна площа групи приміщень включно з підвалом складає 152, 6 кв. м.

Відповідно до п. 2.13. договору при достроковому припиненні дії договору або після закінчення його терміну дії, при не переукладанні договору на новий термін, орендар зобов`язаний у 10-тиденний строк здати приміщення по акту експлуатуючій організації з усіма зробленими поліпшеннями, які не можна відокремити без шкоди для приміщення.

За умовами п. 2.15. договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, комунальні послуги та інші видатки, зазначені у цьому договорі та передбачені нормативними актами чинного законодавства.

Згідно з п. п. 3.8. договору орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об`єкту оренди, якщо орендар не вносить плату, або вносить плату не в повному обсязі за користування об`єктом оренди протягом трьох місяців підряд.

Розмір орендної плати за перший календарний (повний/неповний) місяць встановлюється орендодавцем згідно рішення сесії Голосіївської районної у м. Києві ради від 19.10.2006 №4/14 та від 16.11.2006 №5/15 в розмірі в межах витрат на утримання орендованого майна 281, 94 грн (без ПДВ) (п. 3.1. договору).

Розмір оренди за кожний наступний календарний місяць визначається шляхом коригування місячної орендної плати попереднього місяця на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.2. договору).

Розмір орендної плати може бути змінений на підставі рішення Ради у наступних випадках: за згодою орендодавця та орендаря; на вимогу однієї із сторін у разі зміни цін та тарифів (орендної ставки); в інших випадках, передбачених чинним законодавством та Положенням (п. 3.4. договору).

Термін дії договору, відповідно до п. 5.1. договору встановлюється з 01.02.2007 до 01.01.2008.

Після закінченого терміну, зазначеного в п. 5.1. договір оренди припиняє свою дію. Орендар має право у встановленому порядку звернутись до орендодавця з проханням укласти договір на наступний період. В разі відмови орендодавця продовжити термін оренди орендар повинен звільнити приміщення згідно умов п. 2.13 цього договору (п. 5.2. договору).

Зміна умов договору або його дострокове припинення може мати місце за згодою сторін та в інших випадках, передбачених цим договором та законодавством України. Зміни та доповнення до цього договору розглядаються сторонами протягом 20 днів з дня отримання пропозиції щодо них, викладених у письмовій формі (п. 5.3. договору).

Договір може бути розірвано на вимогу однієї зі сторін в разі невиконання або неналежного виконання її обов`язків та вимог, зазначених у цьому договорі, а також на інших підставах, передбачених чинним законодавством (п. 5.4. договору).

Даний договір припиняється у випадках: закінчення терміну дії договору; приватизації об`єкта оренди орендарем; ліквідації юридичної особи; загибелі об`єкта оренди (п. 5.5. договору).

Згідно з розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 житловий будинок за адресою вул. Васильківська (Червоноармійська) №26 знаходиться у комунальній власності Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

26.01.2021 позивач звернувся до відповідача з пропозицією про розірвання договору оренди №100-1200, у якій просив терміново звільнити та передати по акту приймання-передачі орендоване приміщення, посилаючись на положення п. 135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, у зв`язку з закінченням терміну дії договору та неподанням заяви орендаря про продовження договору оренди.

Водночас, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що відповідач не здійснював орендну плату протягом періоду з січня 2020 по грудень 2021, що є підставою для застосування умов п. 3.8 договору і настання наслідків у вигляді припинення дії договору та обов`язку орендаря повернути об`єкт оренди на умовах, визначених договором.

Позаяк відповідач продовжує користуватись орендованим приміщенням, позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідача з займаного приміщення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України).

Згідно статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як було встановлено вище, пунктом 5.1. договору сторони погодили термін дії договору до 01.01.2008.

Оскільки об`єкт оренди - нежитлові приміщення за адресою: вул. Велика Васильківська (Червоноармійська) 26-А належить до комунальної власності, відносини, пов`язані з орендою вказаного нерухомого майна, регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-XII від 10.04.1992 (чинного на час укладення договору).

Відповідно до ст. 17 вказаного закону, термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Отже, згідно з указаною нормою, після закінчення терміну договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

При цьому, суд зауважує, що 27.12.2019 набрав чинності та 01.02.2020 введений в дію Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX (далі - Закон № 157-IX), який врегульовує правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

За змістом пункту другого Перехідних та прикінцевих положень Закону № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

За визначенням статті 1 Закону № 157-IX оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк; орендар - фізична або юридична особа, яка на підставі договору оренди бере майно у користування за плату на певний строк; орендодавець - юридична особа, яка на підставі договору оренди передає майно у користування за плату на певний строк;

Частиною 1 статті 18 Закону № 157-IX передбачено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. За змістом частини 2 цієї статті, без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 157-IX договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування (абз. 2 ч. 4 ст. 18 Закону № 157-IX).

Частиною 9 статті 18 Закону № 157-IX встановлено, що після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.

Отже, Закон № 157-IX не передбачає автоматичної пролонгації договорів оренди державного та комунального майна, а встановлює певний порядок здійснення волевиявлення зі сторони, як орендаря так і орендодавця, доказів дотримання якого сторонами суду не надано.

Відповідно до пункту 135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, орендар, який має право продовжити договір оренди без проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо чинний орендар має заборгованість із сплати орендної плати, він не може звертатися із заявою про продовження договору оренди до моменту погашення ним такої заборгованості.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, всупереч умовам договору останній не здійснював орендну плату протягом періоду з січня 2020 по грудень 2021, що виключає можливість продовження договору оренди без проведення аукціону.

При цьому, в статті 2, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплений принцип змагальності господарського судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відтак, враховуючи, що сторонами не надано належних та допустимих доказів продовження дії договору оренди нежитлового приміщення №120-07 від 01.02.2007 у порядку, встановлену Законом № 157-IX, станом на момент розгляду справи строк дії договору є закінченим, а зобов`язання в частині подальшого користування нежитловим приміщенням припиненими.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до п. 2.13 договору при достроковому припиненні дії договору або після закінчення його терміну дії, при не переукладанні договору на новий термін, орендар зобов`язаний у 10-тиденний строк здати приміщення по акту експлуатуючій організації з усіма зробленими поліпшеннями, які не можна відокремити без шкоди для приміщення.

Враховуючи той факт, що термін дії договору, на підставі якого орендар користується спірним майном, є припиненим та у пропозиції про розірвання договору №100-1200 від 26.01.2021 позивач просив відповідача терміново звільнити та передати по акту приймання-передачі приміщення, а доказів повернення майна у встановленому вказаним договором порядку матеріали справи не містять, вимога позивача про виселення відповідача підлягає задоволенню.

Як вже зазначалося, відповідно до ст. ст. 13, 73, 74, 77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не скористався своїм право на подання відзиву на позовну заяву.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації задовольнити повністю.

2. Виселити Українське товариство сліпих "Київська територіальна первинна організація №2" () з приміщення площею 152, кв.м. першого поверху по Вулиці Велика Васильківська (Червоноармійська) 26, шляхом підписання між Голосіївською районною в місті Києві державної адміністрацією та Українським товариством сліпих "Київська територіальна первинна організація №2" двостороннього акта приймання-передачі орендованого майна.

3. Стягнути з Українського товариства сліпих "Київська територіальна первинна організація №2" (вул. Велика Васильківська, 26, Київ, 01024, ) на користь Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (проспект Голосіївський, 42, Київ, 03039, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

У зв`язку з перебуванянням судді Ягічевої Н.І. на лікарняному та відпустці підписання повного тексту рішення здійснюється після виходу судді з відпустки.

Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2022

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА