ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2022 р. Справа№ 910/16766/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

без виклику представників сторін

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року

у справі №910/16766/21 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Французький квартал 2"

про стягнення 162 000, 00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Французький квартал 2" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на корить позивача 162 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання охоронних послуг від 23.12.2019 року № 23/12/2019, внаслідок чого у відповідача перед позивачем за актом наданих послуг від 30.04.2020 року № 26 виникла заборгованість у розмірі 162 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" подало апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду, згідно якої просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року у справі №910/16766/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник вказав, що з вини працівників служби охорони Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" в наслідок неналежного виконання своїх зобов`язань на переданих йому замовником під охорону об`єктах жодного разу, в тому числі в квітні 2020 року, не було виявлено крадіжок чи заподіяння збитків фізичним чи юридичним особам, що свідчить про належне виконання працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" своїх обов`язків відповідно до договору ;23/12/2019 від 23.12.2019 року про надання охоронних послуг , в тому числі в квітні 2019 року.

При цьому, скаржник наголосив, що станом на день звернення з даним позовом до суду борг відповідача перед позивачем за актом надання послуг №26 від 30.04.2020 року становить 162000,00 грн, які відповідач відмовляється під надуманими причинами добровільно сплатити на користь позивача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" у справі №910/16766/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року у справі №910/16766/21. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року у справі №910/16766/21 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Зупинив дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року у справі №910/16766/21.

30.05.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просив залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що після отримання рішення Господарського суду у справі №910/4403/21 від 14.06.2021 року, позивач вдруге намагався здійснити коригування податкової накладної на суму 162000,00 грн та отримало рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.06.2021 року №2739862/42505335, в якому відмовлено в коригуванні, тобто це вкотре підтверджує той факт, що позивач не надавав послуги з охорони на суму162000,00 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 23.12.2019 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено договір № 23/12/2019 про надання охоронних послуг (далі - договір), за умовами якого виконавець, за завданням замовника, зобов`язується з 01.01.2020 року надавати охоронні послуги, а саме: приймає під охорону майно, яке визначено в Дислокації постів на об`єктах (додаток № 1), а замовник зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати в межах отриманих коштів належним чином надані послуги.

Відповідно до п. 4.1. договору, вартість послуг за договором складає загальну вартість надання послуг усіма постами, що передбачені додатком № 1 до договору, та становить 30 000, 00 грн на місяць, в тому числі ПДВ, за один пост.

Згідно п. 4.2. договору, оплата замовником вартості послуг здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця, вказаний у договорі, суми грошових коштів, щомісячно до 10-го числа місяця, що слідує за звітнім в межах отриманих коштів.

Відповідно до п. 4.4. договору оплата наданих послуг здійснюється на підставі актів, складених та підписаних сторонами у відповідності з розділом 7 договору.

Згідно п. 7.1. договору, приймання-передача наданих послуг здійснюється сторонами за актами приймання-передачі наданих послуг. Виконавець зобов`язаний до кінця відповідного поточного місяця надати замовнику підписаний і скріплений печаткою акт приймання-передачі наданих послуг в двох примірниках.

Замовник зобов`язаний протягом трьох робочих днів, з моменту отримання відповідного Акта приймання-передачі наданих послуг, підписати його, скріпити печаткою та повернути один примірник виконавцю, або надати вмотивовану письмову відмову в підписанні цього Акта.

Акти виконаних робіт, податкові накладні або інші документи, передбачені діючим законодавством пересилаються виконавцем замовнику поштою/або вручаються наручно.

В разі виявлення замовником невідповідності обсягу наданих послуг, визначеному у наданому виконавцем акті приймання-передачі наданих послуг, фактичному обсягу наданих послуг, або у разі виявлення інших недоліків чи неточностей отриманого акта, виконавець зобов`язаний виправити Акт протягом 3-х робочих днів з моменту отримання відмови (п. 7.2. договору).

Згідно п. 7.3. договору, в разі виявлення недоліків послуг (встановлення фактів їх неналежного надання). Сторони протягом 3 (трьох) робочих днів складають двосторонній акт, в якому визначають строки усунення недоліків та/або вирішення інших спірних питань. Після усунення недоліків та/або вирішення спірних питань послуги приймаються в порядку, визначеному у п. 7.1. договору.

Відповідно до п. 7.4. договору, якщо протягом 5 (п`яти) банківських днів замовник не підписав акта приймання-передачі виконаних робіт, та не подав письмової мотивованої відмови від підпису, послуги вважаються наданими виконавцем у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем розглядалась справа № 910/4403/21 про стягнення з відповідача за договором про надання охоронних послух від 23.12.2019 року № 23/12/2019 заборгованості, зокрема і за Актом наданих послуг від 30.04.2020 року № 26 на суму 162 000, 00 грн, що є предметом розгляду і в даній справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 року по справі № 910/4403/21 позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів були задоволені частково. В задоволені позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 162 000, 00 грн за актом наданих послуг від 30.04.2020 року № 26 відмовлено.

Так, вищевказане рішення Господарського суду міста Києва, зокрема, мотивоване тим, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення або надіслання на адресу відповідача вказаного акта надання послуг та відсутнє будь-яке листування як з приводу не підписання відповідачем акту надання послуг і не повернення його позивачу, так і вимог щодо сплати заборгованості в розмірі 162 000, 00 грн.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не доведено факту вручення або надіслання відповідачу акта надання послуг від 30.04.2020 № 26, відповідно відсутні підстави стверджувати, що в силу положень п. 7.4. договору послуги вважаються прийнятими та у відповідача виникає обов`язок по оплаті цих послуг. Передумовою не підписання акту замовником і не надання ним письмової вмотивованої відмови від підписання є вручення або надіслання замовнику такого акту, тоді як з матеріалів справи дана обставина не вбачається, що і стало підставою для відмови у задоволені позову про стягнення з відповідача на користь позивача 162 000, 00 грн заборгованості за актом наданих послуг від 30.04.2020 року № 26.

Позивач, враховуючи встановлені факти у рішенні Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 року № 910/4403/21, 30.06.2021 року, направив відповідачу акт наданих послуг від 30.04.2020 року № 26 на загальну суму 162 000, 00 грн, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, описом вкладення в цінний лист, поштовою накладною та фіскальним чеком від 30.06.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

17.10.2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Так, враховуючи, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів надання позивачем (виконавцем) відповідачу (замовнику) до кінця відповідного поточного місяця спірного акту після дати його складення, як того вимагає п. 7.1. договору (матеріали справи містять докази надсилання позивачем відповідачу спірного акта наданих послуг від 30.04.2020 № 26 лише 30.06.2021 року), на переконання колегії суддів докази, подані відповідачем на спростування заявлених позовних вимог є більш вірогідними ніж докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог. Факт порушення відповідачем умов договору не підтверджений матеріалами справи та скаржником не спростований.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що відповідач у відповідності до вимог п. 7.4. договору подав позивачу письмову мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг від 30.04.2020 року № 26 в якій заперечив факт отримання послуг за договором на загальну суму 162 000, 00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що відповідач відмовляється під надуманими причинами добровільно сплатити на користь позивача 162 000, 00 грн за спірним договором.

Твердження скаржника, що з вини працівників служби охорони Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" в наслідок неналежного виконання своїх зобов`язань на переданих йому замовником під охорону об`єктах жодного разу, в тому числі в квітні 2020 року, не було виявлено крадіжок чи заподіяння збитків фізичним чи юридичним особам, що свідчить про належне виконання працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" своїх обов`язків відповідно до договору № 23/12/2019 від 23.12.2019 року про надання охоронних послуг , в тому числі в квітні 2019 року, не спростовують висновків суду.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" фактично зводяться до мотивів викладених у позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека-ФГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року у справі №910/16766/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року у справі №910/16766/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року у справі №910/16766/21.

4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

5. Матеріали справи №910/16766/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко