ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. Справа №33/29 (914/1032/21)

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАК О.І.

суддів МАРКА Р.І.

СКРИПЧУК О.С.

За участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представників:

від апелянта - Гаврилюк О.Р.;

від позивача - Ганайлюк Б.А.

ліквідатор - Папура Є.М.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Олександра Романовича, м. Львів б/н від 28.12.2021

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2021, повне рішення - 20.12.2021 (суддя А.І. Цікало)

у справі № 33/29 (914/1032/21)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ВНК "Розточчя СТ", м. Одеса

до відповідачів: 1) ліквідатора ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича, м. Львів

2) Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Олександра Романовича, м. Львів

за участю третіх осіб, які не заявляють

самостійних вимог щодо предмета

спору: 1) Товарна біржа "Кардинал", м. Львів

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк", м. Львів

про визнання недійсним правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів

в межах справи №33/29

про банкрутство ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", смт. Шкло, Яворівський район, Львівська область

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Львівської області звернулося ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" з позовом до відповідачів: ліквідатора ТОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач" - арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича та ФОП Гаврилюка Олександра Романовича про визнання незаконними правочинів, укладених та виконаних у період з 08.11.2019 по 31.12.2019 між ТОВ «ТВП Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора Папури Я. М. та ФОП Гаврилюком О. Р., за якими боржник відчужив у власність ФОП Гаврилюка О. Р. майно лот №1 та лот № 2 відповідно, та застосувати наслідки недійсності цих договорів - повернути усі сторони в початковий стан: повернути майно лоту № 1 та № 2 у власність ТОВ «ТВП Львівський автонавантажувач»; стягнути з ТОВ ЮК «Абданк» на користь ФОП Гаврилюка О. Р. 205632,00 грн виручки від продажу лоту № 2 та 1200528,00 грн. виручки від продажу лоту № 1 відповідно; стягнути з ТБ «Кардинал» на користь ФОП Гаврилюка О. Р. 58590,00 грн послуг організатора аукціону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ліквідатором недотримано вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Закон про банкрутство) та Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) при здійснення продажу майна банкрута, оскільки договір укладено із третім учасником торгів, який запропонував найнижчу ціну. Також на час укладання спірних правочинів ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» перебувало на стадії судової процедури - затвердження мирової угоди, а отже, ліквідатор був позбавлений права погашати кредиторські вимоги шляхом продажу майна банкрута.

Рішенням суду від 14.12.2021 у справі №33/29 (914/1032/21) позов задоволено частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, укладений між ТОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач" в особі ліквідатора Папури Я. М. (продавець) та ФОП Гаврилюком О.Р. (покупець) - лот №1 (основні засоби, а саме: обладнання в кількості 28 одиниць); зобов`язано ФОП Гаврилюка О.Р. повернути боржнику придбане на аукціоні майно - лот № 1 (основні засоби, а саме: обладнання в кількості 28 одиниць); стягнуто з боржника на користь ФОП Гаврилюка О.Р. кошти в розмірі 1 260 000,00 грн, сплачені за майно. В задоволені позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу майна на аукціоні щодо майна по лоту № 2 (основні засоби, а саме: прес К3535А) - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки переможець аукціону ОСОБА_1 ухилився від підписання договору, то ліквідатор повинен був запропонувати укласти договір ОСОБА_2, цінова пропозиція якого була другою після переможця, а в разі його відмови - визнати аукціон таким, що не відбувся. Однак ліквідатор, за погодженням із комітетом кредиторів, запропонував укласти договір ФОП Гаврилюку О.Р., цінова пропозиція якого була найнижчою. У зв`язку із зазначеним, договір укладено із порушенням ст. 55 Закону про банкрутство, що призвело до реалізації майна за заниженою ціною. Вказане вище має наслідком визнання результатів аукціону недійсними, що тягне за собою визнання недійсним, укладеного з переможцем, договору купівлі-продажу.

Щодо відмови у визнанні недійсним договору купівлі-продажу майна на аукціоні по лоту № 2, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушень закону при проведенні аукціону та під час підписання вказаного договору.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ФОП Гаврилюком Р.О. подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду в частині задоволення позовних вимог, в якій просить повністю скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт покликається на такі обставини:

- судом не враховано, що на засіданні комітету кредиторів ОСОБА_2 було запропоновано укласти договір, однак він відмовився. Вказане підтверджується протоколом від 06.12.2019;

- питання недійсності вказаного аукціону були предметом розгляду у справі Господарського суду Львівської області №33/29, у якій ухвалою від 03.03.2020, залишеною без змін постановами апеляційної та касаційної інстанцій, в задоволенні позову - відмовлено;

- суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив стягнути кошти із ТОВ «ЮК «Абданк», а суд стягнув із боржника;

- судом не вирішено по суті позовні вимоги про стягнення із ТБ «Кардинал» коштів в якості оплати послуг організатора аукціону.

Позивачем у справі подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Свою позицію обґрунтовує таким:

- рішення комітету кредиторів від 06.12.2019 є незаконними, оскільки склад вказаного комітету є неповноважним з огляду на те, що в голосуванні брав участь забезпечений кредитор - ТОВ «ЮК «Абданк». Водночас, у зв`язку із набранням чинності КУзПБ, ліквідатор повинен був скликати збори кредиторів, щоб утворити новий склад комітету кредиторів;

- відсутність повноважень у комітету кредиторів на надання згоди щодо продажу майна третім особам без проведення аукціону;

- ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повинні були утриматися від голосування, адже вказані особи були учасниками спірного аукціону;

- якщо переможець не сплатив кошти за придбане майно, аукціон мав бути визнаний таким, що не відбувся. Після чого повинні були проводитися повторні торги;

- матеріалах справи відсутні докази звернення ліквідатором до ОСОБА_2 (учасник, цінова пропозиція якого була другою після переможця) для укладення договору, натомість така пропозиція була озвучена одним із кредиторів на засіданні комітету кредиторів;

- неможливість врахування ухвали Господарського суду Львівської області від 03.03.2020 у справі №33/29, оскільки у вказаних справах різні позивачі та різні підстави визнання недійсним спірного договору;

- на час укладення спірних правочинів боржник перебував на стадії затвердження мирової угоди з кредиторами, а тому відсутні підстави для продажу майна;

- суд першої інстанції не вийшов за межі позовних вимог, а застосував наслідки недійсності договору, про що і просив позивач, з метою ефективного захисту прав позивача. Вказане усуває необхідність подальшого звернення до суду.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст.207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було.

В судове засідання з`явилися представники апелянта, позивача та ліквідатор, які навели доводи та заперечення по суті апеляційної скарги. Представники інших учасників у справі в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Як підтверджується матеріалами справи, в провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 33/29 про банкрутство ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач».

Ухвалою суду від 27.05.2010 введено процедуру розпорядження майном ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Скочко І. Я.

Ухвалою суду від 28.09.2010 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач».

Ухвалою суду від 28.10.2010 введено процедуру санації боржника, а керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Скочка І. Я.

Ухвалою суду від 20.12.2011 звільнено арбітражного керуючого Скочко І. Я. від виконання обов`язків керуючого санацією, керуючим санацією боржника призначено арбітражного керуючого Липського С. І.

Постановою Господарського суду Львівської області від 09.10.2012 ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Боляка І. В.

Ухвалою суду від 13.10.2015 припинено повноваження арбітражного керуючого Боляка І.В., ліквідатором ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» призначено арбітражного керуючого Генташ О. А.

Ухвалою суду від 06.02.2018, зокрема, припинено повноваження арбітражного керуючого Генташ О. А., як ліквідатора ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач»; ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Папуру Я. М.

З метою продажу майна банкрута, ліквідатором проведено конкурс на визначення організатора аукціону та 29.01.2019 прийнято рішення, яким переможцем конкурсу визначено Товарну біржу «Кардинал». Зазначене рішення ліквідатора погоджено комітетом кредиторів (протокол від 06.02.2019 № 1).

28.08.2019 між ліквідатором та ТБ «Кардинал» укладено договір про організацію та проведення аукціону.

Відповідно до рішення комітету кредиторів щодо порядку формування лотів та порядку їх реалізації, яке оформлено протоколом від 07.10.2019 № 5, 08.10.2019 між ліквідатором та організатором аукціону укладено додаток 1 до договору про проведення аукціону з визначеним переліком майна та порядку його реалізації.

Оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута опубліковано 09.10.2019 за № 63227 на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та 10.10.2019 за № 63227 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Перший аукціон з продажу майна ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» частинами лот № 1, лот № 2 та лот № 3 був призначений на 08.11.2019. Кінцевим днем прийняття заявок на участь в аукціоні визначено 24.10.2019.

Перший аукціон з продажу майна частинами по лоту № 1 (основні засоби, а саме: обладнання в кількості 28 одиниць) та лоту № 2 (основні засоби, а саме: прес К3535А) визнано таким, що відбувся.

Відповідно до протоколу проведення аукціону від 08.11.2019 № 88/19, на участь в аукціоні зареєстровано трьох учасників, а саме: ОСОБА_2 (учасник № 1), ФОП Гаврилюк О. Р. (учасник № 2) та ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю Звозда О. М. (учасник № 3).

ОСОБА_2 (учасник № 1) запропонував ціну у розмірі 20 000 000, 00 грн, пропозиція ФОП Гаврилюк О. Р. (учасник № 2) становила 1 260 000,00 грн, а ОСОБА_1 (учасник № 3) запропонував ціну у розмірі 20 011 989,00 грн.

Отже, переможцем аукціону з продажу майна банкрута згідно лоту № 1 визначено учасника № 3 ОСОБА_1 . Остаточна ціна продажу склала 20 011 989,00 грн без врахування ПДВ.

Однак, ОСОБА_1 ухилився від отримання та підписання договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні. Вказані обставини ухилення ОСОБА_1 від отримання та підписання договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні встановлено в ухвалі Господарського суду Львівської області від 03.03.2020 у справі № 33/29 за позовом ОСОБА_1 до відповідлача-1: ТБ «Кардинал», до відповідача-2: ліквідатора ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» арбітражного керуючого Папури Я.М. про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута та стягнення гарантійного внеску у розмірі 119 800,00 грн, якою відмовлено в задоволенні позову. Зазначена ухвала Господарського суду Львівської області залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 та постановою Верховного Суду від 02.09.2021 у справі №33/29.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 (переможець аукціону) ухилився від отримання та підписання договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, ліквідатор скликав на 06.12.2019 засідання комітету кредиторів, де до п. 6 порядку денного було внесено питання про результати проведеного аукціону.

Комітетом кредиторів ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» вирішено зобов`язати ліквідатора та ТБ «Кардинал» укласти договір купівлі-продажу щодо лоту № 1 з покупцем ФОП Гаврилюком О. Р., який запропонував наступну цінову пропозицію в розмірі 1 260 000,00 грн, тобто найнижчу з усіх трьох учасників аукціону. Зазначене рішення комітету кредиторів оформлено протоколом засідання комітету кредиторів ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» від 06.12.2019 № 6.

На підставі вказаного рішення комітету кредиторів, між ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Папури Я. М. (продавець) та ФОП Гаврилюком О. Р. (покупець) укладено договір купівлі-продажу майна на аукціону, предметом якого було майно згідно лоту № 1 (основні засоби, а саме: обладнання в кількості 28 одиниць).

Що ж стосується торгів з приводу лоту № 3, то останні визнанні такими, що не відбулись оскільки на аукціон зареєструвався тільки один учасник.

Повідомлення про результати проведеного аукціону розміщено на офіційних веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України.

Предметом даного спору є визнання незаконними правочинів, укладених та виконаних у період з 08.11.2019 по 31.12.2019 між ТОВ «ТВП Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора Папури Я. М. та ФОП Гаврилюком О. Р., за якими боржник відчужив у власність ФОП Гаврилюка О. Р. майно лоту № 1 та лоту № 2.

Розглянувши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Водночас з 21.04.2019 набрав чинності КУзПБ, пунктами 1, 2 "Прикінцеві та перехідні положення" якого визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство".

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі непродажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Враховуючи дату порушення провадження у справі № 33/29 про банкрутство ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» (30.04.2010), а також дату прийняття постанови про визнання ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (09.10.2012), розгляд справи № 33/29 про банкрутство ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» до 21.10.2019 відбувався у редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до набрання чинності з 19.01.2013 змін, внесених Законом України від 22.12.2011, крім положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, відповідно до п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 22.12.2011.

Оскільки оголошення про продаж майна боржника опубліковане 09.10.2019, тобто до дня введення в дію КУзПБ, реалізація такого майна мала здійснюватися відповідно до положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону України від 22.12.2011.

Що стосується аукціону по лоту № 1 (основні засоби, а саме: обладнання в кількості 28 одиниць), колегія суддів зазначає таке.

Як було вказано вище, переможцем аукціону з продажу майна банкрута згідно лоту № 1 визначено учасника № 3 ОСОБА_1 Остаточна ціна продажу склала 20011989,00 грн без врахування ПДВ. Проте ОСОБА_1 ухилився від отримання та підписання договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні.

У зв`язку із зазначеним, ліквідатор скликав на 06.12.2019 засідання комітету кредиторів, на якому було вирішено зобов`язати ліквідатора та ТБ «Кардинал» укласти договір купівлі-продажу щодо лоту № 1 з покупцем ФОП Гаврилюком О. Р. Зазначене рішення комітету кредиторів оформлено протоколом засідання комітету кредиторів, на підставі якого між ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Папури Я. М. (продавець) та ФОП Гаврилюком О. Р. (покупець) укладено договір купівлі-продажу майна на аукціону, предметом якого було майно згідно лоту № 1.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону про банкрутство, аукціон визнається таким, що не відбувся, у разі, зокрема, несплати в установлений строк переможцем належної суми за придбане майно. Рішення про визнання аукціону таким, що не відбувся, приймається організатором у триденний строк після виникнення підстави для такого визнання.

Результати аукціону анулюються організатором у п`ятиденний строк з моменту його проведення у разі відмови переможця від укладення договору купівлі-продажу чи підписання протоколу із зазначенням результатів аукціону.

Отже, у зв`язку з ухиленням переможця аукціону від отримання та підписання договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні та несплаті переможцем належної суми за придбане майно, аукціон підлягав визнанню таким, що не відбувся, а результати такого аукціону підлягали анулюванню організатором аукціону.

Частиною 1 ст. 73 Закону про банкрутство встановлено, що у разі відмови або ухилення переможця торгів від підписання договору купівлі-продажу майна протягом п`яти днів з дня отримання цього договору гарантійний внесок йому не повертається і замовник аукціону має право запропонувати укласти договір купівлі-продажу майна учасникові торгів, яким запропонована найбільш висока ціна порівняно з ціною майна, запропонованою іншими учасниками торгів, за винятком переможця торгів.

Враховуючи положення зазначеної норми Закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ліквідатор мав право запропонувати укласти договір купівлі-продажу майна учасникові торгів, яким запропонована найбільш висока ціна порівняно з ціною майна, запропонованою іншими учасниками торгів, тобто, у даному випадку запропонувати укласти договір ОСОБА_2 (учаснику № 1), який запропонував ціну у розмірі 20000000,00 грн. Проте ліквідатор не мав права пропонувати укласти договір купівлі-продажу майна ФОП Гаврилюку О. Р. (учаснику № 2), який запропонував найнижчу ціну за лот - 1260000,00 грн.

Отже, рішення комітету кредиторів щодо зобов`язання ліквідатора та ТБ «Кардинал» укласти договір купівлі-продажу щодо лоту № 1 з покупцем ФОП Гаврилюком О. Р., який запропонував найнижчу ціну, не відповідає вимогам Закону і судом до уваги не береться.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні докази звернення ліквідатора боржника до ОСОБА_2 з пропозицією укласти договір купівлі-продажу майна. Покликання апелянта на те, що ОСОБА_2 на засіданні комітету кредиторів було запропоновано укласти договір, однак він відмовився, оцінюється судом критично. Така пропозиція була озвучена одним із кредиторів на засіданні комітету кредиторів та не свідчить про дотримання ліквідатором положень Закону про банкрутство.

У даному випадку, у зв`язку з ухиленням переможця аукціону від отримання та підписання договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні та несплаті переможцем належної суми за придбане майно, організатор аукціону, відповідно до вимог ст. 55 Закону про банкрутство, зобов`язаний був визнати аукціон таким, що не відбувся та анулювати результати такого аукціону.

Таким чином, ліквідатор, всупереч вимог Закону про банкрутство, уклав договір купівлі-продажу майна з учасником аукціону, який запропонував найнижчу ціну за майно, внаслідок чого майно банкрута реалізовано за заниженою вартістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу.

Враховуючи те, що договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні щодо лоту № 1 з ФОП Гаврилюком О. Р., укладений з порушенням вимог Закону про банкрутство, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання такого договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи те, що суд визнав недійсним договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, майно, яке було предметом такого договору, а саме: лот № 1 обладнання в кількості 28 одиниць, підлягає поверненню ТОВ «ТВП «Львівський автонавантажувач», а кошти, сплачені покупцем за придбання такого майна, підлягають поверненню ФОП Гаврилюку О. Р.

Щодо покликання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права з огляду на те, що на думку скаржника, суд вийшов за межі позовних вимог, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 216 ЦК України визначено спосіб захисту прав позивача у разі визнання недійсним правочину.

Так, при постановлені оскаржуваного рішення від 14.12.2021, місцевий господарський суд застосував спосіб захисту прав, про який просило ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» - застосування наслідків недійсності договорів купівлі-продажу, що були укладені між боржником та ФОП Гаврилюком O.P. у період з 08.11.2019 по 31.12.2019. У зв`язку із зазначеним, дійшов висновку про повернення сторін у первісний стан, який існував до моменту укладення правочину, визнаного судом недійсним.

Так, вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх встановлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорене таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому, під ефективним поновленням необхідно розуміти реальний позитивний вплив судового рішення про задоволення позову на виявлену під час судового розгляду обставину порушення/невизнання/оспорення, або запобігання виникненню спору щодо права, на захист якого був поданий позов.

Спосіб захисту має бути дієвим (ефективним), а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення ЄСПЛ від 31.07.2003у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).

Таким чином, як ефективний засіб (спосіб) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективність означає, як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland)).

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тож визначення та обрання ефективного способу є запорукою поновлення порушеного права особи, а у разі такої неможливості - отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" ЄСПЛ зазначав, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним яку законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Отже, завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом або захисту порушеного права в інший спосіб. Тобто, вирішення справи в суді має на меті, зокрема, вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору у іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо (позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 28.01.2021 у справі № 908/1833/19, від 25.11.2021 у справі № 922/2194/21).

Отже, Господарський суд Львівської області при постановлені оскаржуваного рішення не вийшов за межі позовних вимог, а застосував такий спосіб захисту, який є найдієвішим, усуває необхідність подальшого звернення до суду та порушення строків процедури банкрутства.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про те, що питання недійсності вказаного аукціону уже було предметом розгляду у справі №33/29 і що підстави, зазначені позивачем ОСОБА_1 в своєму позові, є відмінними від тих, які зазначило у своєму позові ПрАТ «ВНК Розточчя СТ».

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. 11, 13, 74, 129, 269 - 270, 275 - 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Олександра Романовича залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2021 у справі № 33/29 (914/1032/21) - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.05.2022.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Р. І. МАРКО

О. С. СКРИПЧУК