РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.05.2022Справа № 910/2246/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Київського міського центру зайнятості

до Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація»

про стягнення 72 966,65 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення 72 966,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виплачена позивачем ОСОБА_1 допомога по безробіттю в розмірі 72 966,65 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем (як роботодавцем) на підставі частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 759/23780/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2246/22. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

11.04.2022 представником відповідача подано клопотання про продовження строку на надання відзиву на позовну заяву.

11.05.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідача заперечуючи проти позову зазначає, що страховим випадком ОСОБА_1 , із настанням якого у неї виникло право на отримання допомоги по безробіттю у Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості, є звільнення її з роботи з Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації 30.04.2020, тобто з роботи на яку вона працевлаштувалась після ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація», а отже витрати позивача в зв`язку з виплатою допомоги по безробіттю ОСОБА_2 не пов`язані з її звільненням з ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація».

18.05.2022 представником позивача подано відповідь на відзив у якій позивач вказав, що в період перебування на обліку в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості в якості безробітної, гр. ОСОБА_1 належала до категорії зайнятого населення та не мала права перебувати на обліку з вини відповідача, який виніс неправомірний наказ про звільнення та в подальшому скасував його за рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.09.2020 у Київський міський центр зайнятості звернулась як шукаюча роботу ОСОБА_1 .

З 08.09.2021 ОСОБА_1 було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 759/23780/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.09.2021, визнано незаконним наказ № 174к від 22.11.2019р. про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин; поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з 23.11.2019; стягнуто з ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.11.2019 року по 24.05.2021 в розмірі 215 470,91грн.

Наказом Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» № 64к від 25.05.2021 поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств з 23.11.2019.

Згідно із розрахунком, у період з 08.09.2020 по 06.06.2021 гр. ОСОБА_1 було виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 72 966,65 грн.

Позивач звернувся до відповідача із Претензією № 275.5-3858/21 від 11.11.2021, у якій пропонував відшкодувати виплачене гр. ОСОБА_1 виплачене матеріальне забезпечення у сумі 72 966,65 грн.

Відповідач у відповіді № 1181 від 17.11.2021 на претензію позивача просив з метою її розгляду надати належним чином засвідчені документи згідно переліку.

Позивач звернувся до відповідача із Претензією (повторно) № 28-3998/21 від 24.11.2021, до якої долучив запитувані відповідачем у листі № 1181 від 17.11.2021 документи.

Відповідач відповіддю № 1215 від 26.11.2021 відмовив у відшкодуванні виплаченого гр. ОСОБА_1 матеріального забезпечення, оскільки страховим випадком, із настанням якого у гр. ОСОБА_1 виникло право на отримання допомоги по безробіттю є її звільнення з роботи, на яку вона працевлаштувалась після ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація».

Оскільки, виплачена позивачем ОСОБА_1 сума матеріального забезпечення у розмірі 72 966,65 грн. відповідачем не відшкодована, позивач звернувся з указаним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування, на випадок безробіття, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону, система прав, обов`язків і гарантій, які передбачають матеріальне забезпечення на випадок безробіття, з незалежних від застрахованих осіб обставин, та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із п. 8 ст. 1 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статтями 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виплачено ОСОБА_1 за період з 08.09.2020 по 24.05.2021 допомогу з безробіття в сумі 72 966,65 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 759/23780/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.09.2021, визнано незаконним наказ № 174к від 22.11.2019р. про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин; поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з 23.11.2019; стягнуто з ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.11.2019 року по 24.05.2021 в розмірі 215 470,91грн.

Таким чином, незаконність звільнення з посади вищевказаної особи відповідачем, встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено ОСОБА_1 на службі на посаді на посаді інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств згідно наказу Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» № 64к від 25.05.2021.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

При цьому, відповідно до частин 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, на підставі цієї норми за рахунок застрахованих осіб підлягають відшкодуванню лише витрати понесені Фондом внаслідок умисного невиконання цими особами своїх обов`язків та зловживання ними.

Доказів невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, або зловживання нею, які б свідчили про наявність підстав у відповідності до приписів Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" для стягнення таких витрат саме з ОСОБА_1 , матеріли справи не містять.

Таким чином, оскільки рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 759/23780/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.09.2021, визнано незаконним наказ № 174к від 22.11.2019р. про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин; поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з 23.11.2019, в свою чергу за приписами п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» саме із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, яким у даному випадку є відповідач у справі - Державне підприємство «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», в зв`язку з чим, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування суми виплаченого забезпечення безробітному відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та таке відшкодування підлягає стягненню з відповідача, оскільки ОСОБА_1 поновлена на посаді інженера з гірничих робіт відділу реструктуризації гірничих підприємств ДП «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з 23.11.2019 та відповідно саме відповідач є роботодавцем ОСОБА_1 .

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку відшкодувати суму виплаченого забезпечення безробітному відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (03142, м. Київ, провулок Приладний, буд. 2-А; ідентифікаційний код: 39244468) на користь Київського міського центру зайнятості (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-Б; ідентифікаційний код: 03491091) грошові кошти у розмірі 72 966 (сімдесят дві тисячі дев`ятсот шістдесят шість) грн. 65 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 30.05.2022

Суддя О.А. Грєхова