ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.05.2022р. Справа № 904/3898/18
За позовом третьої особи з самостійними позовними вимогами: : Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Офіс», м. Дніпро

До: Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк,»", м. Київ (відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства СК «Інгосстрах», м. Дніпро (відповідач-2)

Про: визнання відсутності права вимоги

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

15.12.21 р. на адресу суду від ТОВ «Люкс-Офіс» надійшла позовна заява третьої особи з самостійними позовними вимогами про визнання відсутності у АТ КБ «Приватбанк» права достроково вимагати повернення ТОВ «Істейтглобал» заборгованості за кредитним договором від 03.06.13 р. № №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.16 р.

Ухвалою суду від 17.12.21р. повернуто цю позовну заяву ТОВ Люкс-Офіс від 15.12.21р. без розгляду з посиланням на пропуск заявником процесуальних строків для звернення до суду. Постановою ЦАГС від 21.02.22 р. апеляційна скарга ТОВ Люкс-Офіс на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.21 р. про повернення позовної заяви без розгляду залишена без задоволення , а ухвала господарського суду без змін.

22.04.22р. до господарського суду Дніпропетровської області від ТОВ "Люкс-Офіс" надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору про визнання відсутнім у АТ КБ "Приватбанк" права вимоги до ТОВ "Істейтглобал" за договором №DNHSLN103662 від 03.06.13р. в редакції від 15.12.16р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.22р. у справі №904/3898/18 повернуто позовну заяву ТОВ "Люкс-Офіс" від 22.04.22р. без розгляду.

Постановою ЦАГС від 09.05.22р. визнано подання ТОВ Люкс-офіс, м. Дніпро апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.22р. про повернення позову третьої особи із самостійними вимогами у справі №904/3898/18 - зловживанням процесуальними правами; та апеляційну скаргу повернуто заявнику.

В той же час, 26.05.22р. ТОВ «Люкс-офіс» до господарського суду Дніпропетровської області втретє подано позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору про визнання відсутнім у АТ КБ «Приватбанк» права вимоги до ТОВ «Істейтглобал» за договором №DNHSLN103662 від 03.06.13р. в редакції від 15.12.16р. ідентичного змісту позовним заявам від 15.12.21р. та 22.04.22р., за якими як господарським судом, так і судом апеляційної інстанції вже ухвалені судові рішення.

Розглянувши вищезазначену позовну заяву ТОВ «Люкс-Офіс», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України на учасників судового процесу та їх представників покладено обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17).

У статті 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зазначено, що зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Зловживання процесуальними правами, в тій чи іншій мірі спрямоване на перешкоджання реалізації захисту порушеного права. Порушниками, які можуть зловживати своїми процесуальними правами, можуть бути особи, які беруть участь у справі, інші учасники процесу, оскільки кожен з них наділений відповідними процесуальними правами і обов`язками та відповідно може впливати на хід розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"; рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010; рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

У рішенні від 07.07.1989 у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, в якому Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, а також вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", no. 26976/06, від 20.01.2011).

Дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-офіс" щодо подання позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами на стадії розгляду справи по суті, тобто завідомо з пропуском строку, передбаченого ст.ст.49, 180 ГПК України, на вчинення відповідної дії, з подальшим оскарженням в апеляційному порядку відповідної ухвали господарського суду про повернення такої позовної заяви, при тому, що висновки щодо правильності процесуальних дій господарського суду у цьому випадку вже були надані у постановах апеляційного господарського суду (від 21.02.22р. та від 09.05.22р.), ставлять під сумнів належне користування процесуальними правами Товариством та фактично спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу та перешкоджання іншим учасникам процесу використовувати наявні засоби правового захисту, відтак, є зловживанням учасником справи своїми процесуальним правами.

Тому, в даному випадку, подання позовної заяви ТОВ "Люкс-офіс" , як третьої особи із самостійними вимогами, яка аналогічна за змістом заявам від 15.12.21р. та від 22.04.22р. вже переглянутих в апеляційному порядку (постанови від 21.02.22р. та від 09.05.22р.) розцінюється судом як безпідставне, невиправдане затягування і перешкоджання розгляду справи та у даному випадку визнається судом, як зловживання процесуальними правами в порядку п.1 ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 3ст. 43 ГПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частина 4 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України безпосередньо покладає на суд обов`язок вживати заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами, під які у розумінні п. 1 цієї статті у повній мірі підпадають дії Товариства з обмеженою відповідальністю Люкс-офіс з подання позовної заяви від 26.05.22р.

Частиною 1 ст. 131 Господарського процесуального України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф (ч. 1 ст. 132 ГПК України).

Господарський суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс-офіс" в порушення ч. 1ст. 43 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зловживає своїми процесуальними правами, а тому позовну заяву від 26.05.22р. слід повернути скаржнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 43, 131, 132, 234, 235, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання ТОВ Люкс-офіс» позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами від 26.05.22р. у справі №904/3898/18 визнати зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву ТОВ Люкс-Офіс від 26.05.22р. у справі №904/3898/18 повернути заявнику.

Попередити ТОВ Люкс-офіс, що при зловживанні в подальшому процесуальними правами, господарським судом може бути застосовано до нього заходи процесуального примусу, передбачені ст. 132 Господарського процесуального кодексу України, зокрема накладення штрафу.

Ухвала набирає законної сили 30.05.2022р.

Суддя Васильєв О.Ю.