РІШЕННЯ

19 травня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/69/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

при секретарі судового засідання Крутіна Ю.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" , вул. Київська, 3А, м. Тернопіль, 46016

до відповідача: Тернопільської районної ради, майдан Перемоги, 1, м. Тернопіль, 46009

про стягнення 30019,80 грн заборгованості.

За участі представників сторін:

Позивача: не з`явилася.

Відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

26.01.2022 Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської районної ради про стягнення 30 019,80 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач безперервно протягом опалювального сезону 2020-2021 поставляв теплову енергію до приміщення за адресою: вул. Д.Галицького, 80 смт. Підволочиськ, Тернопільського району Тернопільської області. І оскільки жодних оплат за вказаний період споживачем не проводилось, Підприємство звернулось до Тернопільської районної ради, що є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, у тому числі, і Підволочиської районної ради, а відтак зобов`язана укласти відповідний договір і проводити оплату за спожиту теплову енергію. Однак, станом на 31.12.2021 (дата складання позовної заяви) заборгованість за надані послуги теплопостачання в сумі 25 630,05 грн відповідачем не сплачено, у зв`язку із чим позивачем нараховано 1872,46 грн пені, 1931,49 грн інфляційних нарахувань та 585,80 грн 3% річних, які просить суд стягнути у примусовому порядку.

Ухвалою суду від 28.01.2022 відкрито провадження у справі №921/69/22 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 24.02.2022, з подальшим відкладенням розгляду справи на 31.03.2022. Сторони повідомлені про час і місце судового засідання.

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву № 01-34/13 від 16.02.2022 (вх. № 1297 від 26.02.2022), в якому зазначив, що позов не визнає та вважає його безпідставним, з наступних підстав: позивачем до позовної заяви не додано доказів, які би підтверджували вільне волевиявлення Підволочиської районної ради (24.02.2021 Тернопільською районною радою затверджено акт приймання-передачі основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, що перебували на балансі Підволочиської районної ради, до комунальної власності Підволочиської селищної територіальної громади (в особі Підволочиської селищної ради)) на необхідність отримання послуг теплопостачання до відповідного об`єкта нерухомості від позивача, не надано доказів, що позивачем було здійснено постачання теплової енергії в заявлених обсягах та не надано доказів на підтвердження підстав встановлення відповідних тарифів, щодо розрахунку суми заборгованості, що виникла за період з 01.01.2021 по 30.11.2021, та не зазначено на підставі яких первинних документів він готувався, оскільки відсутність укладеного між сторонами договору свідчить про відсутність достатніх правових підстав для стягнення із Тернопільської районної ради заявленої до стягнення суми заборгованості та відповідно і штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 31.03.2022 розгляд справи відкладено на 07.04.2022. Представник позивача повідомлена про час і місце розгляду справи під розписку, а відповідач ухвалою суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник позивача через канцелярію суду 07.04.2022 подала відповідь на відзив №279 від 06.04.2022 (вх.№2134 від 07.04.2022) з додатками: належним чином завірена копія договору №16016 про постачання теплової енергії в гарячій воді із споживачем (субспоживачем) від 30.10.2017р.; належним чином завірена копія акта обстеження лічильника встановленого в тепловому вузлі приміщення Підволочиської районної ради за січень 2021р.; належним чином завірена копія акта обстеження лічильника встановленого в тепловому вузлі приміщення Підволочиської районної ради за лютий 2021р.; належним чином завірена копія листа за №95/03 від 08.02.2021р., який відправлений відповідачу; належним чином завірена копія рішення Тернопільської обласної ради шостого скликання чотирнадцятої сесії від 25.09.2020р. №1669 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та інших споживачів (крім населення), що надаються комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" з додатком: копія рішення Тернопільської районної ради Тернопільської області восьмого скликання 1 сесії другого пленарного засідання від 18.12.2020р. №15 "Про початок реорганізації Бережанської, Збаразької, Зборівської, созівської, Підволочиської, Підгаєцької, Теребовлянської районних рад Тернопільської області шляхом приєднання до Тернопільської районної ради", та заяву №283/03 від 07.04.2022 (вх.№2133 від 07.04.2022) про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання можливості подати додаткові пояснення по суті спору та відомостей щодо надіслання відповідачу відповіді на відзив.

В судове засідання 07.04.2022 представник позивача прибула, позовні вимоги підтримала, подала клопотання №320/03 від 04.05.2022 (вх. № 2729 від 04.05.2022) згідно якого просить долучити до матеріалів справи копії документів, а саме:

- докази надсилання відповіді на відзив відповідача з доданими до неї документами на адресу позивача;

- листа Підволочиської районної ради від 29.11.2017р. №229 про зміну площ приміщень районної ради;

- додатку №1 від 01.11.2017 до договору №16016 від 30.10.2017р.;

- листа Підволочиської районної ради від 11.12.2017р. №240 про зміну площ приміщень районної ради;

- додатку №1 від 01.12.2017 до договору №16016 від 30.10.2017р.;

- розрахунку кількості теплової енергії для Тернопільської районної ради Тернопільської області згідно показів вузла обліку встановленого за адресою: вул Д.Галицького: 80, смт. Підволочиськ, Тернопільський район, Тернопільська область за період з 01.01.2021 - 01.03.2021р., а також заявила усне клопотання про відкладення розгляду справи №921/69/22 на іншу дату, враховуючи заявлене клопотання, суд, ухвалою суду від 05.05.2022 відклав розгляд справи на 19.05.2022. Представник позивача повідомлена про час і місце розгляду справи під розписку, а відповідач ухвалою суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У судове засідання 19.05.2022 представники сторін не з`явилися.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому, застосовуючи принципи змагальності, диспозитивності та пропорційності господарського судочинства, що закріплені в п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 13-15 ГПК України, та беручи до уваги забезпечення сторонам рівних та належних умов для надання доказів, необхідних для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено таке.

Згідно із рішенням Тернопільської обласної ради восьмого скликання 1 сесії другого пленарного засідання від 18.12.2020р. за №15 "Про початок реорганізації Бережанської, Збаразької, Зборівської, Козівської, Підволочиської, Підгаєцької, Теребовлянської районних рад Тернопільської області шляхом приєднання до Тернопільської районної ради" Тернопільська районна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Бережанської, Збаразької, Зборівської, Козівської, Підволочиської, Підгаєцької, Теребовлянської районних рад.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" Тернопільська районна рада, як правонаступник прав та обов`язків зазначених вище районних рад, як споживачів теплової енергії, зобов`язана укладати відповідні договори та проводити своєчасні оплати за іі отримання.

Позивачем на адресу Тернопільської районної ради Тернопільської області надіслано лист №641/03 від 26.07.2021р. з додатками, а саме: договір №16016 про надання послуг з постачання теплової енергії для підписання, а також розрахунок заборгованості, що виникла за період з 01.01.2021р.- 01.07.2021р.

З огляду на те, що вимоги позивача залишені відповідачем без задоволення, позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 25 630,05 грн вартості спожитої теплової енергії за період з 01.01.2021р. по 30.11.2021р. ; 585,80 грн відсотків за користування грошовими коштами; 1931,49 грн. - інфляційних витрат; 1 872, 46 грн - пені.

Суд, на підставі ст.ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним учасниками справи доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд виходив з наступного:

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", споживач зобов`язаний своєчасно укладати договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач, заявляючи позов про стягнення з відповідача Тернопільської районної ради суму простроченого та несплаченого основного боргу, що виник за період з 01.01.2021р. по 30.11.2021р. за подані ним послуги з теплопостачання у приміщення по вул. Д.Галицького, 80, смт. Підволочиськ, Тернопільського району, Тернопільської області у сумі 25 630, 05 грн. та нараховані 1872,46 грн. пені, 1931,49 грн. інфляційних збитків та 585,80 грн. відсотків за користування чужими коштами, як на підставу заявлених вимог посилається на договір №16016 від б/д.

Зазначений договір Тернопільською районною радою не підписаний, про що свідчить інформація позивача в абз.3 позовної заяви, а також відсутність підпису В.В.Козорога голови районної ради, як представника споживача (розділ 11 Договору).

Натомість позивачем разом із відповіддю на відзив подано копію договору за №16016 від 30.10.2017р., укладеного з Підволочиською районною радою на постачання теплової енергії в гарячій воді., у якому присутньою є умова (п.10.4) про його пролонгацію на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії, про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Однак зазначені обставини повідомлені суду та підтверджують копію такого договору без вчинення відповідної процесуальної дії зміни підстави заявленого позову у відповідності до ч.2 п.3 ст.182 ГПК України, відповідно зазначені обставини, як підставу позову суд не розглядає.

Позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

За таких обставин, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, а саме вартості спожитої теплової енергії без укладання договору у розмірі 30 019,80 грн за період січень 2021 року та лютий 2021 року, що виникла внаслідок невідповідності умов договору №16016 без дати - необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.

Під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи та наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували заявлену до стягнення суму заборгованості, відтак, позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повний текст рішення складено 02.06.2022р.

Суддя Н.М. Бурда