ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/19152/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Кролевець О.А., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

представників:

позивача - Головатюка С.А.,

відповідача - Коваль О.С.,

третьої особи-1 - не з`явились,

третьої особи-2 - не з`явились,

третьої особи-3 - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Кіровоградбудресурс"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 (головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.) та рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 (суддя Шкурдова Л.М.)

у справі №910/19152/20

за позовом Приватного підприємства "Кіровоградбудресурс"

до Державного підприємства "Гарантований покупець",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

2. Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго",

3. Кабінету Міністрів України,

про стягнення 12371024,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1.Приватне підприємство "Кіровоградбудресурс" (далі - ПП "Кіровоградбудресурс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець") за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП); 2) Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго"); 3) Кабінету Міністрів України, про стягнення з відповідача 10242639,69 грн - суми основного боргу, 720945,96 грн - пені, 179095,01 грн - 3 % річних, 498692,66 грн - інфляційних втрат, 729650,80 грн - штрафу (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16.02.2021).

1.2.Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1113/01/20 про купівлю-продаж електроенергії щодо своєчасної оплати електричної енергії, виробленої за "зеленим" тарифом.

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

2.1.17.04.2020 між ПП "Кіровоградбудресурс" (продавець за "зеленим" тарифом) та ДП "Гарантований покупець" (гарантований покупець) укладено договір №1113/01/20 від 17.04.2020.

2.2.Відповідно до пункту 1.1 договору №1113/01/20 продавець за "зеленим" тарифом зобов`язався продавати, а ДП "Гарантований покупець" зобов`язалось купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок №641), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.12.2019 №2804 (далі - Порядок №2804). У пункті 2.2 договору №1113/01/20 визначено, що купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за "зеленим" тарифом в балансуючій групі гарантованого покупця. Відповідно до пункту 2.3 договору №1113/01/20, продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантованими покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу. Умовами пунктів 2.4, 2.5 договору №1113/01/20, сторони погодили, що продавець за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку №641, якщо продавець є виробником за "зеленим" тарифом, або Порядку №2804 у разі якщо продавець є споживачем за "зеленим" тарифами, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зелений" тарифом встановлені регулятором, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначаються відповідно до глави 10 Порядку №641 або глави 6 Порядку №2804 на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці. Відповідно до пункту 3.1 договору №1113/01/20 обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку №641 або глави 5 Порядку №2804 на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку, відповідно до глави 7 Порядку №641 або глави 4 Порядку №2804. Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 договору №1113/01/20 розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку №641 або глави 6 Порядку №2804. Відповідно до пункту 4.1 договору №1113/01/20 продавець за "зеленим" тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього договору. Згідно з пунктом 4.5 договору №1113/01/20 гарантований покупець зобов`язаний: 1) купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; 2) у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію; 3) нараховувати плату за відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавця за "зеленим" тарифом відповідно до положень глави 9 Порядку №641. Згідно з пунктом 4.6 договору №1113/01/20 ДП "Гарантований покупець" несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку №641 або главі 6 Порядку №2804. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від не оплаченої згідно з Порядком №641 або Порядком №2804 суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком №641 або Порядком №2804 суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом.

2.3.Судами встановлено, що за період із квітня 2020 року по жовтень 2020 року позивачем було вироблено та відпущено відповідачу електричну енергію на загальну суму 18502194,56 грн, а саме:

- за квітень 2020 року - на загальну суму 858888,61 грн (з ПДВ), що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 30.04.2020;

- за травень 2020 року - на загальну суму 2789730,36 грн (з ПДВ), що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії від 31.05.2020;

- за червень 2020 року - на загальну суму 3402937,85 грн (з ПДВ), що підтверджується актом купівлі-продажу від 30.06.2020;

- за липень 2020 року - на загальну суму 3772694,36 грн (з ПДВ), що підтверджується актом купівлі-продажу від 31.07.2020;

- за серпень 2020 року - на загальну суму 3228627,84 грн (з ПДВ), що підтверджується актом купівлі-продажу від 31.08.2020;

- за вересень 2020 року - на загальну суму 2616815,26 грн (з ПДВ), що підтверджується актом купівлі-продажу від 30.09.2020;

- за жовтень 2020 року - на загальну суму 1832500,28 грн (з ПДВ), що підтверджується актом купівлі-продажу від 31.10.2020.

2.4.На виконання умов договору №1113/01/20 відповідачем було здійснено часткову оплату електроенергії, поставленої у спірний період, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до позовної заяви, відзиву на позов та заяви про зменшення предмету позову:

- за придбану у квітні 2020 року електричну енергію на загальну суму 180943,16 грн,

- за придбану у травні 2020 року електричну енергію на загальну суму 137794,42 грн,

- за придбану у червні 2020 року електричну енергію на загальну суму 128631,21 грн,

- за придбану у липні 2020 року електричну енергію на загальну суму 134242,70 грн,

- за придбану у серпні 2020 року електричну енергію на загальну суму 3228627,84 грн,

- за придбану у вересні 2020 року електричну енергію на загальну суму 2616815,26 грн,

- за придбану у жовтні 2020 року електричну енергію на загальну суму 1832500,28 грн.

2.5.Звертаючись з позовом до суду, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання по оплаті електричної енергії за договором №1113/01/20, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 10242639,69 грн, на яку позивачем було нараховано 3% річних, інфляційні втрати та штрафні санкції.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1.Господарський суд міста Києва рішенням від 30.03.2021 у справі №910/19152/20 позов задовольнив частково; стягнув з ДП "Гарантований покупець" на користь ПП "Кіровоградбудресурс" 10242639,69 грн - суми основного боргу, 179095,01 грн - 3 % річних, 498692,66 грн - інфляційних втрат та 185565,36 - витрати по сплаті судового збору; в іншій частині в задоволенні позову відмовив.

3.2.Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач допустив неналежне виконання грошового зобов`язання за актами купівлі-продажу електроенергії за квітень - жовтень 2020 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10242639,69 грн. Разом з тим, доказів здійснення оплат поставленого товару в повному обсязі матеріали справи не містять. При цьому, посилання відповідача на відсутність у нього обов`язку щодо оплати електричної енергії, суд визнав безпідставними, оскільки сторонами договору підписані акти купівлі-продажу електроенергії, відповідачем отримано електричну енергію, а відтак у відповідача виникає обов`язок з її оплати. При цьому, дії чи бездіяльність третіх осіб не можуть впливати на наявність чи відсутність обов`язків сторін за договором №1113/01/20. Враховуючи прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими; враховуючи специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, суд першої інстанції дійшов висновку, про обґрунтованість зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача пені та штрафу до 0 грн. Таке зменшення місцевий господарський суд визнав оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, який запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

3.3.Північний апеляційний господарський суд постановою від 25.11.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/19152/20 скасував в частині стягнення 10242639,69 грн основного боргу за електричну енергію; в цій частині прийняв нове рішення, яким в частині стягнення 10242639,69 грн основного боргу за електричну енергію провадження у справі №910/19152/20 закрив; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/19152/20 залишив без змін.

3.4.Суд апеляційної інстанції, здійснюючи апеляційний розгляд справи, дійшов висновку про необхідність застосування для закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 10242639,69 грн, саме приписів пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України та скасування рішення суду першої інстанції в цій частині на підставі частини першої статті 278 ГПК України, оскільки вказана процесуальна дія забезпечить врегулювання між сторонами розміру наявних та сплачених грошових вимог, визначення дійсного стану розрахунків між сторонами на момент вирішення спору судом апеляційної інстанції, що узгоджується з приписами статті 2 ГПК України, забезпечить дотримання принципу справедливості, а також приписів Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо попередження втручання у право особи на мирне володіння його майном при подальшому виконанні учасниками спору рішення суду як у добровільному та/або примусовому порядку. В іншій частині позовних вимог суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду, у зв`язку з чим, залишив у відповідній частині рішення без змін.

4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи

4.1.ПП "Кіровоградбудресурс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/19152/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ДП "Гарантований покупець" на користь ПП "Кіровоградбудресурс" грошових коштів у розмірі 1450596,76 грн, з яких: 720945,96 грн - пеня, 729650,80 грн - штраф, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити.

4.2.Підставою касаційного оскарження ПП "Кіровоградбудресурс" зазначило пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, а саме: судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19, щодо застосування статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України.

4.3.ДП "Гарантований покупець" подало відзив на касаційну скаргу в якому просило відмовити в її задоволенні та залишити прийняті у справі судові акти без змін. Вказаний відзив обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій, відповідно до конкретних обставин цієї справи, зробили правильні висновки про можливість зменшення штрафних санкцій. Крім того відповідач вказує, що правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 у справі не доводять неоднакового застосування судом одних і тих самих норм права, а свідчать лише про наявність у цих справах різних істотних обставин, в залежності від яких і були прийняті судові рішення.

5.Позиція Верховного Суду

5.1.Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

5.2.Як свідчать встановлені судами обставини, сторони у договорі погодили, що у разі прострочення гарантованим покупцем оплати за цим договором, останній зобов`язаний сплатити пеню у визначеному розмірі.

5.3.Відповідач допустив порушення грошового зобов`язання з оплати електричної енергії, виробленої продавцем за "зеленим" тарифом, у зв`язку з чим позивач нарахував на суму боргу штрафні санкції, які відповідач просив зменшити.

5.4.Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

5.5.Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

5.6.Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

5.7.При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

5.8.Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

5.9.Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

5.10.Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

5.11.При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

5.12.Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

5.13.Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19 зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

5.14.Отже, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

5.15.Проте, в оскаржуваних рішеннях суди дійшовши висновків про обґрунтованість зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача пені та штрафу до 0 грн, фактично, не зменшили розмір штрафних санкцій, а звільнили відповідача від їх сплати, що не відповідає наведеним вище правовим нормам, судовій практиці та умовам укладеного між сторонами договору. Поряд з цим, питання саме зменшення розміру штрафних санкцій, з урахуванням, зокрема забезпечення балансу інтересів обох сторін спору, а не тільки відповідача, майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнових, але й інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу, попередніми судовими інстанціями залишилося належним чином не оцінено.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

6.1.Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236-238, 282 ГПК України визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

6.2.Згідно з частинами першою, другою статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.3.За змістом частини третьої статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

6.4.Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення в частині позовних вимог про стягнення пені та штрафу - скасуванню із направленням справи в цій частині на новий розгляд до місцевого господарського суду.

6.5.Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги наведене в цій постанові, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо дослідити доводи сторін, наявні у справі докази і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.

7. Розподіл судових витрат.

7.1.Оскільки у цьому випадку Верховний Суд не змінює рішення та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315-317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Приватного підприємства "Кіровоградбудресурс" задовольнити частково.

2.Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/19152/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Приватного підприємства "Кіровоградбудресурс" 720945,96 грн пені та 729650,80 грн штрафу і в цій частині справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.А. Кролевець

Л.В. Стратієнко