ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2022 року м.Дніпро Справа № 904/143/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від Дніпропетровської обласної прокуратури: Камлер А.В., довіреність №12-4 вн-21 від 04.10.2021 р., прокурор відділу;

від ТОВ "АСС": Стрєльніков Є.А., ордер серії АЕ1118505 від 21.01.2022 р., адвокат;

представник Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) не з`явився, про час та місце проведення судовго засідання повідомлений судом належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2022 року у справі №904/ 143/22

за позовом Керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС"

про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону земель.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Керівник Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" із позовом про стягнення з відповідача збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону земель та їх раціональне використання, законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 239 692,75 грн, з яких: до спеціального фонду Державного бюджету України 71 907, 82 грн; до спеціального фонду обласного бюджету Дніпропетровської області 47 938,55 грн; до спеціального фонду місцевого бюджету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 119 846,38 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2022 року у справі №904/413/22 позов Керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону земель залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач керівник Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу від 24.03.2022 року у справі № 904/143/22 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для представництва інтересів держави та наявність підстав для залишення позову без розгляду, зробив висновки, що не відповідають обставинам справи.

Зокрема, прокурор зазначає, що компетентному органу надано розумний строк (з 25.10.2021) для звернення до суду з позовом в інтересах держави, але після отримання повідомлення Держекоінспекція самостійно не звернулася до суду, що є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Твердження суду, що цілком вірогідно, що з початком нового бюджетного року у інспекції з`явилася б можливість сплатити судовий збір та самостійно звернутися з відповідним позовом до суду, є нічим іншим, як припущенням, оскільки Держекоінспекцією не надавались відомості про можливість сплати судового збору за цим позовом у наступному бюджетному році.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2022 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2022 ( з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05.05.2022) відкрито провадження за апеляційною скаргою та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 24.05.2022 на 09год.30хв.

В судовому засіданні представник прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду, а представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші представники сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (електронною поштою), в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи не надано.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника прокуратури, відповідача дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із позовом про стягнення з відповідача збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону земель та їх раціональне використання, законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 239 692,75 грн, прокурор посилався на порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, оскільки орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, господарський суд першої інстанції виходив з того, що прокурором було подано позовну заяву до суду без дотримання порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме не було надано позивачу строк на звернення до суду із позовом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що прокурором не доведено бездіяльність компетентного органу та наявність підстав для представництва інтересів позивача в суді.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 цього Кодексу передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

За змістом частин 3, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 цієї статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

За змістом частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, правовими підставами здійснення представництва інтересів держави прокурором є нездійснення або неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій у разі порушення або загрози порушення інтересів держави; обізнаність цього суб`єкта владних повноважень про здійснення прокурором процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави; надання прокурору суб`єктом владних повноважень на здійснення такого представництва.

Зі змістом частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування підстав для представництва інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) по цій справі керівник окружної прокуратури, зазначає, що останньою не вживаються належні та ефективні заходи, спрямовані на захист інтересів держави у судовому порядку шляхом пред`явлення позовної заяви.

Керівник окружної прокуратури, зокрема, зазначає, що на запити прокуратури до екологічної інспекції про вжиття заходів реагування щодо порушень вимог чинного законодавства (а. с. 70-71, 73-74), прокуратурою було отримано відповіді (а. с. 75), з яких встановлено, що такі заходи не здійснювались інспекцією у зв`язку з відсутністю в неї фінансування на сплату судового збору.

Зокрема, Криворізькою східною окружною прокуратурою направлено на адресу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) листи (запити) за №04/60- 4319ВИХ-21 від 25.10.2021 та №04/60-5178ВИХ-21 від 24.11.2021 щодо порушень вимог чинного законодавства та вжиття заходів реагування за ними.

На вказані запити Державною екологічною інспекцією Придніпровського кругу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надано відповіді № 3-10697-22 від 22.11.2021 та № 3-11385-22 від 15.12.2021, згідно яких встановлено, що Держекоінспекцією ефективні заходи спрямовані на захист інтересів держави у судовому порядку шляхом пред`явлення позовної заяви не здійснювались та не будуть здійснювалися, у зв`язку з відсутністю на теперішній час у інспекції фінансування на сплату судового збору.

Внаслідок означеного, 30.12.2021 року прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної їнспекції Придніпровського округу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, у спірних правовідносинах необхідно дослідити: чи знав або повинен був знати компетентний орган про допущені порушення інтересів держави, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся; чи дотримано прокурором розумного строку для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.

Суд першої інстанції зазначив, що інспекцією надано прокурору відповідь за 15 днів до закінчення бюджетного року, а тому цілком вірогідно, що з початком нового бюджетного року у інспекції з`явилася б можливість сплатити судовий збір та самостійно звернутися з відповідним позовом до суду, враховуючи також й те, що строк позовної давності за вимогою про відшкодування збитків не сплив.

Проте, колегія суддів вважає, що в даному випадку висновки суду носять характер припущень, оскільки з листа Держекоінспекції від 15.12.2021 року не вбачається, що у новому бюджетному році буде надано відповідне фінансування та буде можливість сплатити судовий збір.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що 15 денний термін від дня отримання відповіді Держекологічної інспекції до дня звернення прокурора із позовом, не є розумним строком, оскільки, по-перше, такий проміжок не завжди є вирішальним у питаннях дотримання прокурором приписів ст. 23 Закону "Про прокуратуру", а по друге, в даному спорі, обчислення розумного строку для реагування відповідного органу повинно враховувати й попередні листи, направлені прокурором на адресу Державної екологічної інспекції ще 25.10.2021 року та 24.11.2021 року, в яких повідомлялось про порушення інтересів держави і необхідність вжиття заходів реагування.

У постановах Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 917/665/20, 07.04.2021 у справі № 913/124/20, 09.06.2021 у справі № 916/1674/18 (у цих справах суди встановили, що проміжок часу між повідомленням органу, здійсненого прокурором в порядку ст. 23 Закону "Про прокуратуру", та зверненням до суду з позовом є незначним) зроблено наступні висновки:

- суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, чи існував факт не звернення вказаного органу до суду при наявності для цього підстав;

- така обізнаність має бути підтверджена достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені;

- суди попередніх інстанцій при наданні висновків про недотримання прокурором розумного строку зосередилися на часовому проміжку, який минув між повідомленням, яке прокурор надіслав органу, та поданням позову у справі, проте не приділили достатньої уваги тому, що такий проміжок не завжди є вирішальним у питаннях дотримання прокурором приписів ст. 23 Закону "Про прокуратуру"; такий підхід є занадто формалізованим , критерій "розумності" строку має визначатися з урахуванням великого кола чинників і не може бути оцінений виключно темпорально.

У даній справі висновки суду першої інстанції про те, що доводи прокурора стосовно наявності у нього законних підстав для представництва інтересів держави у цій справі шляхом подачі позову не мають достатнього правового обґрунтування, оскільки за своєю суттю зводяться лише до констатації певних норм чинного законодавства, яке регламентує порядок звернення прокурора до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі певного орану владних повноважень, а не свідчать про наявність "виключності" випадку, є безпідставними.

Так, відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ст. 6 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави, а питання охорони навколишнього природного середовища, раціональне використання землі становить значний суспільний інтерес.

За таких обставин, створення екологічно безпечних та комфортних умов для життя населення шляхом зменшення антропогенного навантаження та поліпшення стану довкілля за рахунок бюджетних коштів є першочерговими заходами органів державної влади та місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, заходи щодо відшкодування шкоди внаслідок допущених порушень у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема і у даному випадку, є невідкладними.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідний орган - Державна екологічна інспекція неналежним чином здійснює захист інтересів держави в цьому питанні, то даний випадок є тим випадком, за яким прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, і ним належним чином доведено наявність підстав для представництва інтересів держави, та дотримання порядку, передбаченому ст. 23 Закону України « Про прокуратуру».

З огляду на вищезазначене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову прокурора без розгляду.

Відповідно до статті 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст. 271 ГПК України, у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про залишення позову без розгляду справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2022 року у справі № 904/143/22 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений - 31.05.2022.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік