ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/57/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Гулай В.М.,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр до Товариства з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо про стягнення 266354,18 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Микитівський гранітний кар`єр звернулося до господарського суду Одеської області (через систему Електронний суд (https://id.court.gov.ua/)) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо про стягнення заборгованості за договором поставки № 19/15 від 02.01.2015 р. в розмірі 266354,18 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне.

Так, позивач зазначає, що правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р. між Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний кар`єр? та Товариством з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо?, згідно умов п. 1.1 якого позивач зобов`язався передати у власність відповідачу піщано-щебеневу продукцію (товар), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити товар.

За ствердженнями позивача, на виконання умов спірного договору ним було поставлено відповідачу товар згідно видаткових накладних: № Т2612-0001 від 26.12.2020 р., № Т3101-0001 від 31.01.2021 р., № Т3101-0002 від 31.01.2021 р., за якими здійснена поставка товару на загальну суму 454328,87 грн. Водночас, як вказує позивач, відповідач за отриманий товар не розрахувався, що підтверджується розрахунком суми позову згідно додатку № 1 та актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.04.2020 р. - 28.09.2021 р. При цьому позивач зауважує, що відповідачем згідно платіжних документів та акту звіряння здійснено часткове погашення суми боргу у розмірі 187974,68 грн. з ПДВ, з огляду на що загальна сума заборгованості становить 266354,18 грн. (454328,87 грн. - 187974,68 грн.).

Так, за ствердженнями позивача, загальна сума боргу за поставлений товар складає 266354,18 грн. з ПДВ, яка до теперішнього часу залишається не сплаченою.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.01.2022 р. вказану позовну заяву Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр залишено без руху, оскільки позивачем до позовної заяви надано незасвідчені належним чином копії додатків до позову, чим порушено порядок надання письмових доказів. Також судом встановлено, що додані позивачем до позову фіскальний чек від 30.11.2021 р., накладна № 660 від 30.11.2021 р. та опис вкладення у цінний лист від 30.11.2021 р. не є належними доказами відправлення відповідачу копії саме даної позовної заяви з додатками.

24.01.2022 р. від Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої позивачем додано належним чином засвідчені копії додатків до позову, а також докази відправлення відповідачу копії даної позовної заяви з додатками.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.01.2022 р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/57/22 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.02.2022 р. о 10 год. 30 хв.

Між тим розгляд справи у судовому засіданні 28.02.2022 р. о 10 год. 30 хв. не відбувся у зв`язку із запровадженням 24.02.2022 р. воєнного стану указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Крім того, 14.03.2022 р. указом Президента України № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено воєнний стан до 25.04.2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.03.2022 р. розгляд справи призначено в засіданні суду на 03 травня 2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.05.2022 р. витребувано від Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр докази підписання сторонами видаткових накладних № Т 2612-0001 від 26.12.2020 р., № Т 3101-0001 від 31.01.2021 р., № Т 3101-0002 від 31.01.2021 р. за допомогою електронного цифрового підпису відповідно до умов додаткової угоди № 5 від 01.12.2020 р. Про врегулювання відносин електронного документообігу до договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р. та положень Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та Закону України Про електронні довірчі послуги, а також оригінал (для огляду) та належним чином засвідчену копію (для залучення до матеріалів справи) рахунку № 57 від 25.01.2021 р. Також вказаною ухвалою суду відкладено розгляд справи на 31 травня 2022 р. та явку учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

10.05.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява на виконання вимог п. 1 ухвали суду від 03.05.2022 р., до якої додано докази підписання сторонами видаткових накладних № Т 2612-0001 від 26.12.2020 р., № Т 3101-0001 від 31.01.2021 р., № Т 3101-0002 від 31.01.2021 р. за допомогою електронного цифрового підпису відповідно до умов додаткової угоди № 5 від 01.12.2020 р. Про врегулювання відносин електронного документообігу до договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р. та положень Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та Закону України Про електронні довірчі послуги, а також копію рахунку № 57 від 25.01.2021 р.

12.05.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява на виконання вимог п. 1 ухвали суду від 03.05.2022 р., до якої додано уточнені докази підписання сторонами видаткових накладних № Т 2612-0001 від 26.12.2020 р., № Т 3101-0001 від 31.01.2021 р., № Т 3101-0002 від 31.01.2021 р. за допомогою електронного цифрового підпису.

Також 19.05.2022 р. від представника позивача надійшла до господарського суду заява, згідно якої на виконання вимог ухвали суду від 03.05.2022 р. позивачем надано для ознайомлення оригінал рахунку № 57 від 25.01.2021 р.

24.05.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у справі № 916/57/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.05.2022 р. клопотання Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр про участь у судовому засіданні по справі № 916/57/22, яке призначене на 31 травня 2022 р. об 11:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON задоволено.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване поштове повідомлення про вручення ухвал суду про відкриття провадження у справі від 28.01.2022 р. (а.с. 112).

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

02 січня 2015 року між Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний кар`єр? (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Камбіо? (покупець) укладено договір поставки № 19/15, відповідно до п. 1.1 якого позивач як постачальник зобов`язується поставити, а відповідач як покупець прийняти і сплатити на умовах, обумовлених в договорі, піщано-щебеневу продукцію, іменовану далі по тексту продукція?.

Згідно п. 2.1 договору якість продукції, яка поставляється постачальником, повинна відповідати державним стандартам, які діють в Україні, ДСТУ, ТУ, що підтверджується одним із цих документів (сертифікатом якості виробника та радіаційний сертифікат), технічними умовами, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна визначається даним договором та виставленим рахунком і приймається сторонами в національній валюті України - гривні. Розрахунки за продукцію здійснюються згідно видаткових накладних за кожну партію окремо. Загальна сума договору складається з загальної вартості всіх партій продукції, поставлених по договору і підтверджених видатковими накладними.

За умовами п. 3.2 договору постачальник гарантує незмінність ціни на поставлену продукцію з моменту її оплати та до моменту отримання покупцем.

В п. 3.3 договору зазначено, що постачальник зобов`язується поставити продукції у кількості, вказаної в заявці покупця, а покупець прийняти і сплатити за поставлену продукцію на умовах, обумовлених в договорі.

За положеннями п.п. 3.4, 3.5 договору постачальник є платником податку на прибуток на загальних умовах. Покупець є платником податку на прибуток на загальних умовах.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що продукція відвантажується партіями згідно (письмових) заявок покупця. Заявка покупця повинна містити кількість продукції з розбивкою її по видам та фракціям, дату початку відвантаження, об`єм відвантаження.

Відвантаження продукції проводиться партіями в 5-ти денний термін тільки після передплати та письмової або усної заявки покупця із вказуванням дати, яка є підтвердженням

готовності покупця до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у заявці, несе покупець (п. 4.2 договору).

Згідно п. 4.3 договору поставка продукції здійснюватися залізничним транспортом на умовах СРТ Інкотермс? в редакції 2010 р. (Фрахт/перевозка) оплачена до станції призначення, яка вказується у замовленні замовника.

Відповідно до п. 5.2 договору датою поставки продукції вважається дата відвантаження цієї продукції, що підтверджується штампом станції відправлення на залізничній накладній або підписана покупцем.

В п. 5.1 договору зазначено, що покупець здійснює передплату у розмірі 100% від вартості замовленої партії продукції згідно виставленого рахунку.

За положеннями п. 5.2 договору сторони погодили, що у випадках, передбачених п. 4.4 діючого договору, остаточний розрахунок за поставлену продукцію здійснюється покупцем на банківський рахунок постачальника на протязі 5 банківських днів з моменту отримання продукції.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що сторони залишають за собою право провести звірку взаєморозрахунків дебіторської (кредиторської) заборгованості за наслідками виконання цього договору, якщо такі мали місце. Акт звірки взаєморозрахунків є визнанням заборгованості однієї сторони перед іншою.

Відповідно до п. 6.1 договору постачальник зобов`язаний: поставити і передати покупцю продукцію на умовах, висловлених в цьому договорі; передати покупцю на продукцію, що поставляється, наступні документи: а) видаткову накладну; б) податкову накладну.

За умовами п. 6.2 договору покупець зобов`язаний: провести оплату продукції згідно параграфа 5 цього договору; прийняти продукцію за ціною і на умовах поставки, висловлених в цьому договорі.

В п. 9.1 договору передбачено, що при вирішені питань, що прямо не врегульовані цим договором, сторони керуються положеннями Цивільного і Господарського кодексів України, іншими актами чинного законодавства, Міжнародними правилами щодо тлумачення термінів Інкотермс? (ред. 2010 р.).

В п. 9.2 договору передбачено, що всі розбіжності, що виникають внаслідок або у зв`язку із цим договором, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами.

Якщо сторони не можуть прийти до згоди протягом 30 (тридцяти) днів з дня перших переговорів, то розбіжності, які виникають у відношенні до цього договору або у зв`язку з ним, підлягають передачі до розгляду і вирішення в господарський суд за місцем знаходження відповідача (п. 9.3 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору останній набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків до повного їх здійснення.

За положеннями п. 10.2 договору сторони в передбаченому законом порядку і належній формі досягли угоди за всіх істотних умов договору.

Діючий договір, а також всі доповнення та протоколи, додатки та специфікації укладаються відповідно ст. 179 Господарського Кодексу України.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2016 року між Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний кар`єр? (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Камбіо? (покупець) було укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р., відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди продовжити термін дії договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 року, передбачений п. 10.1 договору, на строк до 31 грудня 2017 року включно.

В подальшому, 22 лютого 2017 року між Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний кар`єр? (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо? (покупець) було укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р., відповідно до п.п. 1, 2 якої дані сторони покупця? в преамбулі укладеного договору викладено у наступній редакції: Товариством з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо?, надалі іменується - покупець?, а також реквізити покупця? викладено в новій редакції.

Також із матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2017 року між Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний кар`єр? (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо? (покупець) було укладено додаткову угоду № 3 до договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р., відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди продовжити термін дії договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 року, передбачений п. 10.1 договору, на строк до 31 грудня 2019 року включно.

Подалі, як встановлено судом, 30 грудня 2019 року між Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний кар`єр? (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо? (покупець) було укладено додаткову угоду № 4 до договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р., відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди продовжити термін дії договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 року, передбачений п. 10.1 договору, на строк до 31 грудня 2021 року включно.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 грудня 2020 року між Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний кар`єр? (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо? (покупець) було укладено додаткову угоду № 5 про врегулювання відносин електронного документообігу до договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р., відповідно до п. 1 якої сторони узгодили наступні визначення термінів, які вживаються по тексту цієї додаткової угоди: система електронного документообігу - це будь яка система, яка працює з різними типами документів: звітами, податковими накладними, актами, договорами в електронному вигляді. В системі електронного документообігу електронні документи стають електронними оригіналами документів, завдяки використанню електронного цифрового підпису; електронні документи - це належно оформлені документи, інформація яких зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, які передбачені чинним законодавством. Ідентифікація відправника/одержувача здійснюється на підставі їх ідентифікаційних кодів з ЄДРПОУ.

Пунктом 2 додаткової угоди № 5 від 01.12.2020 р. сторони погодили обмін наступними електронними документами: додатковими угодами до договору (за винятком обміну угодами, що змінюють або скасовують умови цієї угоди); видатковими накладними, актами здачі-приймання робіт (надання послуг), рахунками-фактурами, актами звірки взаєморозрахунків; замовленнями і специфікаціями, що погоджують обсяг і умови поставки товару; офіційними листами та повідомленнями.

Пунктом 3 додаткової угоди № 5 від 01.12.2020 р. передбачено порядок формування, обміну та підписання електронних документів, зокрема, сторони підтверджують, що обмін документами за цією додатковою угодою здійснюється із застосування положень Закону України від 22.05.2003 р. № 851-ІV Про електронні документи та електронний документообіг?, Закону України від 05.10.2017 р. № 2155VІІІ Про електронні довірчі послуги? та Закону України від 03.09.2015 р. № 675-VIII Про електронну комерцію? (п. 3.1); сторони домовилися з метою підвищення оперативності обміну юридично значущими документами при виконанні умов договору здійснювати обмін документами, що зазначені в пункті 2 цієї додаткової угоди в формі електронних документів в порядку, погодженому в цій додатковій угоді (п. 3.2); в рамках реалізації досягнутої домовленості сторони вирішили використовувати систему електронного документообігу для обміну електронними документами, підписаними з використанням кваліфікованого електронного підпису, згенерованого програмою криптографічного захисту (п. 3.3); відправлені однією стороною і отримані другою стороною електронні документи, завірені кваліфікованим електронним підписом, за наявності всіх інших обов`язкових реквізитів, в повній відповідності з цією додатковою угодою є повноцінним аналогом первинного документа, складеного в паперовому вигляді та власноруч підписаного офіційними представниками сторін. Факт відправки та отримання документа фіксує підтверджуючий центр і відбивається в статусах документа (п. 3.4); електронні документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням кваліфікованого електронного підпису стороною-одержувачем електронного документу, отриманого від сторони-відправника з нанесеним нею кваліфікованим електронним підписом (п. 3.5); електронні документи, передбачені пунктом 2.2 цієї додаткової угоди, вважаються підписаними і набирають чинності у випадках, коли вони були підписані стороною-відправником з використанням кваліфікованого електронного підпису та надіслані стороні-одержувачу, проте протягом передбаченого договором строку, сторона-одержувач не підписала такі документи з використанням кваліфікованого електронного підпису та не надіслала стороні-відправнику мотивованої відмови від їх підписання (п. 3.6); мотивована відмова від підписання електронних документів може надсилатися через механізм відхилення документа в системі електронного документообігу з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини відхилення (п. 3.7); сторони дійшли згоди, що розірвання (скасування) електронного документа, підписаного обома сторонами з використанням кваліфікованого електронного підпису, здійснюється виключно шляхом складання та підписання сторонами акту про анулювання електронного документа. Зазначені акти про анулювання в праві складати лише виконавець з власної ініціативи, або на обґрунтоване прохання клієнта (п. 3.8).

Таким чином, положеннями вказаного договору сторони погодили можливість обміну наступними електронними документами: додатковими угодами до договору (за винятком обміну угодами, що змінюють або скасовують умови цієї угоди); видатковими накладними, актами здачі-приймання робіт (надання послуг), рахунками-фактурами, актами звірки взаєморозрахунків; замовленнями і специфікаціями, що погоджують обсяг і умови поставки товару; офіційними листами та повідомленнями.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір поставки є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, на виконання умов договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р. позивачем Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний кар`єр була здійснена поставка обумовленого договором товару на адресу відповідача на загальну суму 454328,87 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- № Т 2612-0001 від 26.12.2020 р., згідно якої позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 211630,35 грн. (в т.ч. ПДВ 35271,73 грн.);

- № Т 3101-0001 від 31.01.2021 р., згідно якої позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 120319,90 грн. (в т.ч. ПДВ 20053,32 грн.);

- № Т 3101-0002 від 31.01.2021 р., згідно якої позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 122378,62 грн. (в т.ч. ПДВ 20396,44 грн.).

При цьому, судом було встановлено, що зазначені видаткові накладні складені і підписані сторонами в електронному вигляді з накладенням електронно-цифрового підпису відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди № 5 про врегулювання відносин електронного документообігу від 01.12.2020 р. до договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р., а саме:

- видаткова накладна № Т 2612-0001 від 26.12.2020 р. 06.01.2021 р. директором Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр Морозом Василем Юхимовичем та 11.01.2021 р. директором Товариства з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо Борисовим Юрієм Ігоровичем;

- видаткова накладна № Т 3101-0001 від 31.01.2021 р. 10.02.2021 р. директором Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр Морозом Василем Юхимовичем та 11.02.2021 р. директором Товариства з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо Борисовим Юрієм Ігоровичем;

- видаткова накладна № Т 3101-0002 від 31.01.2021 р. 10.02.2021 р. директором Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр Морозом Василем Юхимовичем та 11.02.2021 р. директором Товариства з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо Борисовим Юрієм Ігоровичем.

Відповідно до статті 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги (ч. 1 ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг).

Стаття 3 Закону України Про електронний цифровий підпис визначає, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону України Про електронний цифровий підпис).

Таким чином, спірні видаткові накладні № Т 2612-0001 від 26.12.2020 р., № Т 3101-0001 від 31.01.2021 р. та № Т 3101-0002 від 31.01.2021 р. вважаються підписаними сторонами в електронному вигляді з накладенням електронно-цифрового підпису, що мають таку саму юридичну силу, як і власноручні підписи. При цьому вищевказані обставини відповідачем не заперечено та не спростовано.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем за укладеним договором щодо поставки товару згідно вищевказаних видаткових накладних.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

В свою чергу отримання відповідачем поставленого з боку позивача товару є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р. та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, в п. 5.2 договору встановлено, що у випадках, передбачених п. 4.4 діючого договору, остаточний розрахунок за поставлену продукцію здійснюється покупцем на банківський рахунок постачальника на протязі 5 банківських днів з моменту отримання продукції.

Наразі, як свідчать матеріали справи, відповідачем була здійснена оплата за договором, а саме 25.01.2021 р. 252000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1588 від 25.01.2021 р. на суму 252000,00 грн., в призначенні платежу якого вказано: Оплата за товар згідно рахунка №57 від 25.01.2021 р., в т.ч. ПДВ 20% 4200.00 грн..

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачем був виставлений відповідачеві рахунок № 57 від 25.01.2021 р. за договором № 19/15 від 02.01.2015 р. на суму 250000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 42000,00 грн.).

При цьому із розрахунку заборгованості по договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р. за період з 27.02.2020 р. по 31.01.2021 р. між ПрАТ Микитівський гранітний кар`єр та ТОВ КМД Камбіо вбачається, що сплачені згідно платіжного доручення № 1588 від 25.01.2021 р. сума у розмірі 252000,00 грн. була врахована позивачем в часткову сплату заборгованості за поставлений згідно видаткової накладної № Т 2612-0001 від 26.12.2020 р. товар у розмірі 187974,69 грн., несплаченою ж частиною за вказаною накладною залишився товар на суму 23655,66 грн. (211630,35 грн. вартість поставленого за накладною товару 187974,69 грн. вартість сплаченого згідно п.д. № 1588 від 25.01.2021 р.). Разом з тим, вартість поставленого згідно видаткових накладних № Т 3101-0001 від 31.01.2021 р. та № Т 3101-0002 від 31.01.2021 р. товару відповідачем не сплачена взагалі.

Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 266354,18 грн. (454328,87 грн. поставленого товару 187974,68 грн. сплаченого відповідачем).

При цьому докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем отриманого товару згідно умов договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р., в матеріалах справи відсутні. Так, несплатою позивачу у повному обсязі вартості отриманого товару за вказаними накладними в межах спірного договору поставки № 19/15 від 02.01.2015 р. відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за цим договором, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Крім того позивач звертався до відповідача із претензією № 30/2021/1 від 30.09.2021 р., в якій просив перерахувати суму боргу за поставлену продукцію в сумі 266354,18 грн. Так, доказів реагування відповідачем на вказану претензію матеріали справи не містять.

Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості в розмірі 266354,18 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3995,31 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр до Товариства з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо про стягнення 266354,18 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю Комбінат малоповерхового домобудівництва Камбіо (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 85; ) на користь Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр (56530, Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Олександрівка, вул. Микитівська, буд. 1; ) основний борг в сумі 266354/двісті шістдесят шість тисяч триста п`ятдесят чотири/грн. 18 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 3995/три тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять/грн. 31 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01 червня 2022 р.

Суддя В.С. Петров