ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2022 р. м. Житомир Справа № 903/876/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Шмойлова Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Бугайов А.О. - ордер серії ВЛ №084249 від 04.10.2021 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фермерського господарства "Пан Продукт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю" Агро-Світ Тетерівка"

про стягнення 50 000 грн

Фермерське господарство "Пан Продукт" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Світ Тетерівка" 50000,00 грн боргу за Договором поставки UK№63-09/21 від 17.09.2021. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2270,00 грн та 5000,00 грн витрат на правову допомогу в сумі 5000,00грн.

Ухвалою від 02.11.2021 господарський суд Волинської області ухвалив передати позовну заяву ФГ "Пан Продукт" з додатками за територіальною підсудністю до Господарського суду Житомирської області,

Ухвалою від 01.12.2021 прийнято справу №903/876/21 до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.12.2021.

Ухвалою від 22.12.2021 відкладено розгляд справи на 27.01.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №903/876/21, призначена на 27.01.2022 о 12:00, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 18.02.2022 суд призначив судове засідання на 10.03.2022.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

З огляду на неприпиняючі повітряні удари ворога у місті Житомир та в Житомирській області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду та суддів, також враховуючи перебування судді Вельмакіної Т.М. у відпустці, справа в судове засідання 10.03.2022 не вносилася.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14 березня 2022 № 133/2022, затверджений Законом України №2119-IX від 15 березня 2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Ухвалою від 07.04.2022 суд призначив судове засідання на 24.05.2022.

В судовому засіданні 24.05.2022 представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

З метою перевірки отримання відповідачем ухвали суду від 07.04.2022, суд здійснив пошуковий запит на сайт "Укрпошта" та отримав трекінг відправлень, з якого вбачається, що поштове відправлення №071 (ухвала суду від 07.04.2022) на час судового засідання вручено за довіреністю.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що адреса відповідача відповідає вказаній у позовній заяві.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що поштова кореспонденція неодноразово направлялась відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Також суд враховує, що дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.4 ст. 252 ГПК України, перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Згідно з ч.8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки явка відповідача в судове засідання не визнавалася обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка відповідача та неподання ним відзиву не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю" Агро-Світ Тетерівка" (продавець, відповідач) та Фермерського господарства "Пан Продукт" (покупець, позивач) укладено договір поставки №UK№63-09/21 (далі Договір, а.с.10-13), за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором передати у власність покупця: - Дизельне паливо Євро 5 в кількості 4900 (чотири тисячі дев`ятсот) літрів (надалі іменується "товар"), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором прийняти товар та оплатити його вартість (п.1.1 Договору).

За умовами п. 2.1.-2.3. Договору, ціна на товар встановлюється в національній валюті України. Ціна товару по даному договору складає 22,40 (двадцять дві гривні 40 копійок) за один літр. вартість даного договору 109760,00 (сто п`ятдесят дві тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок, включаючи ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. Договору, покупець здійснює оплату вартості замовленої партії товару у розмірі 100% на підставі рахунку-фактури постачальника, шляхом переказу грошових коштів на поточний (розрахунковий) рахунок постачальника на наступних умовах - за домовленістю сторін.

Позивач вказує, що на виконання умов вказаного договору, згідно рахунку №85 від 17.09.2021, за платіжним дорученням №2335 від 17.09.2021, здійснив попередню оплати товару в сумі 109760,00 грн.

Натомість, відповідач своїх зобов`язань за договором щодо передачі товару не виконав.

Позивач вказав, що на виконання його вимоги поставити пальне, що були пред`явлені представнику та керівнику ТОВ "Агро-Світ Тетерівка" з 17.09.2021 по 20.09.2021 в телефонному режимі, останні відмовилися від виконання умов договору з незрозумілих причин.

Пояснив, що 20.09.2021 звернувся до відповідача з електронним листом №50 від 20.09.2021 з проханням повернути кошти в сумі 109760,00грн. Однак, за платіжним дорученням №1 від 20.09.2021 відповідач повернув лише частину сплачених коштів у розмірі 59760,00 грн.

Оскільки решту коштів в сумі 50000,00 грн повернуто не було, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Матеріали справи не містять ні відзиву, ні будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору поставки №UK№63-09/21 від 17.09.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, платіжним дорученням №2335 від 17.09.2021 (а.с. 15) підтверджено, що на виконання умов вказаного договору, згідно рахунку №85 від 17.09.2021, позивач перерахував на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 109760,00грн (а.с. 15).

Також позивач надав до справи лист-прохання №50 від 20.09.2021, згідно якого просив повернути перераховані кошти в сумі 109760,00 грн (а.с. 17).

Платіжним дорученням №1 від 20.09.2021 підтверджено, що відповідач частково повернув сплачені позивачем кошти у розмірі 59760,00 грн (а.с.16).

Згідно направленої відповідачу вимоги №10 від 07.10.2021, позивач, керуючись умовами Договору та ч. 2 ст. 530 ЦК України, вимагав протягом семи днів з дня отримання вимоги поставити ФГ "Пан Продукт" дизельне паливо Євро 5 в кількості 2232 (дві тисячі тридцять два) літра, у разі відмови поставити пальне в обумовленій кількості та у вказаний строк, вимагав повернути кошти в сумі 50000,00грн (а.с .18-19).

Факт направлення та отримання вказаної вимоги директору ТОВ "Агро-Світ Тетерівка" підтверджено фіскальним чеком та Трекінгом із сайту "Укрпошта" (а.с. 20-21) і не спростовано відповідачем.

Також матеріали справи містять телефонну переписку директора позивача з представником відповідача з вимогами позивача повернути кошти та відповідями відповідача про вирішення питання повернення коштів (а.с. 60-69). Крім того, матеріали справи містять докази додаткового направлення позивачем відповідачу на його електронну адресу вимоги про повернення коштів (а.с. 70).

В сукупності вказані докази є достатніми для обґрунтуванням того, що вимога позивача про повернення суми попередньої оплати є правомірною.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки не зважаючи на проведення позивачем попередньої оплати та направлення вимоги, поставка товару не відбулася, а сплачені кошти було повернуто лише частково, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у заявленій сумі.

Суд також враховує, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При цьому, за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі-«non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у Постанові по справі № 910/353/19 від 06.12.2019.

За ч.5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей.

Разом з тим, всупереч укладеному Договору, відповідач поставку товару не здійснив, при цьому, сплачені позивачем кошти попередньої оплати, також не повернув, а факт часткового повернення попередньої оплати є додатковим свідченням про відсутність намірів відповідача здійснити поставку товару.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Позивач довів суду належними та достатніми доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог. При цьому відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 50000,00 грн попередньої оплати є правомірною, заявленою відповідно до вимог чинного законодавства та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Що стосується заявлених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 5000,00грн, суд враховує таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60ГПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Матеріали справи містять Ордер серії ВЛ №000.084249 на надання правової допомоги ФГ "Пан Продукт" адвокатом Бугайовим А.О. (а.с. 53 (зворотній бік)).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями п.3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору.

У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 04.10.2021 (а.с. 25-26), укладений між ФГ "Пан Продукт" (довіритель) та адвокатом Бугайовим А.О. (повірений), згідно якого довіритель доручає, а повірений бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Довіритель зобов`язується приймати та оплачувати надану юридичну допомогу (п. 1.1. Договору).

Факт завершення надання юридичної допомоги довірителю оформляється актом приймання-передачі наданих послуг.

Матеріали справи містять Акт прийому-передачі виконаних робіт від 26.10.2021 до Договору від 04.10.2021 (а.с. 28), згідно якого сторони навели вартість та складові наданих адвокатом послуг. Так, згідно вказаного акта, адвокатом надано такі послуги:

- усне консультування та вивчення матеріалів - 1,5 год. - 1000,00 грн;

- підготовка позову з додатками та подання до суду - 3 год. - 4000,00 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 26.10.2021 (а.с .29) ТОВ "Пан Продукт" сплачено адвокату Бугайову А.О. 5000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч.1 ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У ч. 2. ст. 126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4-6 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, для визначення суми гонорару, яка підлягає відшкодуванню, має бути встановлено, що такі витрати пов`язані з розглядом справи, були необхідними та фактично понесені, а їх розмір є розумним та виправданим.

Визначений договором розмір гонорару за кожну процесуальну дію, зокрема, враховуючи характер виконаних та відображених в актах приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) дій, суд вважає помірним, а самі дії необхідними для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи.

Відповідач заперечень щодо суми витрат на професійну правничу допомогу не подав.

Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є обґрунтованими, пов`язаними з розглядом даної справи та співмірними.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фермерського господарства "Пан Продукт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Світ Тетерівка" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Світ Тетерівка" (10014, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, буд. 25, ід. код 42640193) на користь Фермерського господарства "Пан Продукт" (44740, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с. Заріччя, ід. код 33309000):

- 50000,00 грн попередньої оплати;

- 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;

- 2270,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.05.22

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек.)