РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2022Справа № 910/18349/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/18349/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Алко";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко";

про стягнення 567 671,22 грн.

без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрус-Алко" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" про стягнення 567 671,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого товару на підставі договору №13270К від 01.01.2015, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 521 058,93 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 817,72 грн., 3% річних у розмірі 6 188,32 грн. та пеню у розмірі 33 606,25 грн.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Петрус-Алко" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко" (надалі - покупець) був укладений договір поставки № 13270К.

За умовами п. 2.1. договору поставки № 13270К від 01.01.2015 (надалі - договір, договір поставки) постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погодженими сторонами у цьому договорі.

Відповідно до пункту 8.1.1 вказаного договору покупець оплачує поставлений постачальником товар по закінченню 90 (дев`яносто) календарних днів з дати поставки товару постачальником.

У п. 12.1 вказано, що договір набуває чинності з « 01» січня 2015 року і діє до « 31» грудня 2015 року включно, а в частині невиконаних зобов`язань Сторін, що виникли на момент дії даного Договору - до їх повного виконання.

16.12.2019 сторони уклали додаткову угоду № 1-12/19 до договору поставки № 13270К від 01.01.2015 та виклали п. 12.1 договору в наступній редакції:

« 12.1. Даний Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до « 31» грудня 2020р. включно, а в частині зобов`язань, що залишились не виконаними на вказану дату - до повного виконання таких зобов`язань сторонами».

Згідно до п. 1.3. договору поставки постачальник здійснює поставку товару у відповідності до узгодженої сторонами та посвідченої печатками специфікації. Специфікація надається покупцю постачальником.

Відповідно до п. 10.1 даного договору, у разі порушення стороною договору строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона зобов`язана сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення виконання, нараховану на суму грошового зобов`язання, за кожний день прострочення.

На виконання зобов`язань, визначених договором поставки, Товариством з обмеженою відповідальністю "Петрус-Алко" було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Еко" у період з 20.01.2021 по 21.04.2021, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко" прийняло у власність товари (алкогольні напої в асортименті) на загальну суму 568 143,00 грн, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних: № Б-ЛТ001642 від 03.03.2021, № Б-ЛТ0011792 від 10.03.2021, № Б-ЛТ002024 від 17.03.2021, № Б-ЛТ002244 від 24.03.2021, № Б-ЛТ002396 від 31.03.2021, № Б-ЛТ002678 від 07.04.2021, № Б- ЛТ002869 від 14.04.2021, № Б-ЛТ003057 від 21.04.2021.

Позивач зазначає, що відповідач, незважаючи на тривалий строк, що минув після здійснення поставки товару за договором поставки згідно з відповідними вищезазначеними видатковими накладними, свої зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем належним чином не виконав, погасивши наявну заборгованість лише в сумі 47 084,07 гривень, повністю оплативши поставлений згідно з видатковою накладною № Б-ЛТ001642 від 03.03.2021 товар і частково оплативши поставлений згідно з видатковою накладною № Б-ЛТ0011792 від 10.03.2021, зокрема, здійснивши останню оплату грошовими коштами згідно з платіжним дорученням №32058 від 18.10.2021 року в сумі 33 586,53 гривень (часткова оплата із суми 50 000,00 гривень з урахуванням черговості погашення заборгованості за раніше поставлений товар), а також шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 13 497,54 гривень згідно угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2021 року, та в подальшому проведення розрахунків по договору поставки взагалі припинив.

Позивач вказує, що вказаний товар (з урахуванням черговості погашення заборгованості за раніше поставлений товар) не був оплачений відповідачем на суму 521 058,93 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач заявлені вимоги не заперечив, обставин прострочки оплати за договором поставки в сумі 521 058,93 грн. не спростував, а тому, при розгляді заявленого спору суд вважає за належне керуватися наявними у справі доказами.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за поставлений товар суду не надано, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 521 058,93 заборгованості, а відповідач належними і допустимими доказами не довів суду належного виконання ним своїх зобов`язань, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу за договором поставки № 13270К від 01.01.2015 у сумі 521 058,93 грн. визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Позивач за прострочення строків оплати за поставлений товар, керуючись пунктом 10.1 договору нарахував та просить стягнути з відповідача 33 606,25 грн. пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 10.1 договору сторони передбачили, що у разі порушення стороною договору строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона зобов`язана сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення виконання, нараховану на суму грошового зобов`язання, за кожний день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 33 606,25 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6 817,72 грн. інфляційних втрат та 6 188,32 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, у розмірі 6 817,72 грн. та 6 188,32 грн. відповідно за визначений позивачем період.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" (03039, м. Київ, просп. Науки, буд. 8, ідентифікаційний код 32104254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Алко" (03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 32, ідентифікаційний код 36942172) 567 671 (п`ятсот шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят одну) грн. 22 коп. основного боргу, 33 606 (тридцять три тисячі шістсот шість) грн. 25 коп. пені, 6 817 (шість тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 72 коп. інфляційних втрат, 6 188 (шість тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 32 коп. 3% річних та 8 515 (вісім тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн. 07 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко