УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

06.06.2022Справа № 910/4116/22

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В. розглянувши заяву б/н від 26.05.2022 року «Про видачу судового наказу» Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (м. Суми) /надалі - Заявник/ за вимогою до Департаменту патрульної поліції (м. Київ) /далі - Боржник/ про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 року у розмірі 12 685,80 грн. (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 80 копійок), -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» надійшла заява б/н від 26.05.2022 року «Про видачу судового наказу» за вимогою до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 року у розмірі 12 685,80 грн. (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 80 копійок).

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що боржник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 року в частині повної та своєчасної сплати за надані заявником послуги, внаслідок чого у боржника утворилася заборгованість перед заявником за вказаним правочином.

Розглянувши заяву б/н від 26.05.2022 року "Про видачу судового наказу" Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», суд дійшов висновку, подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 147-148 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статті 148 Господарського процесуального кодексу України. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено, зокрема вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Отже, заявник звертаючись із заявою про видачу судового наказу повинен в тому, числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Заявник зазначає, що за договором № 18100396 від 21.05.2020 року у лютому 2022 року боржнику за спожиту електричну енергію нараховано 12 685,80 грн., що підтверджується рахунком № 18100396/24133/1 від 16.02.2022 року.

Умовами п. 5.10. договору встановлено, що оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Комерційною пропозицією, що є додатком №2 до договору, сторони визначили, що строк оплати протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунка.

До заяви стягувачам додано копію рахунку-фактури № 18100396/24133/1 від 16.02.2022 року на суму 12 685,80 грн., проте вказаний рахунок не містить підпису про його отримання боржником. В якості доказу направлення рахунку-фактури № 18100396/24133/1 від 16.02.2022 року стягувачем надано фіскальний чек АТ "Укрпошта" від 16.02.2022 року з якого не можливо встановити, яку саме кореспонденцію та за якою адресою було направлено за цим фіскальним чеком.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до заяви документами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права безспірної грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Отже, оскільки заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу.

Окремо суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Разом з тим, суд звертає увагу, що заявник не позбавлений можливості звернутись з відповідним позовом в загальному порядку.

З приводу сплаченого заявником судового збору за подання заяви про видачу судового наказу суд роз`яснює заявнику, що згідно ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" у видачі судового наказу за вимогою до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18100396 від 21.05.2020 року у розмірі 12 685,80 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 06 червня 2022 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков