ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1155/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача/відповідача: Власюк Д.В., адвокат, ордер серії АІ №1072471 від 03.12.2020 (в режимі відеоконференції)

від відповідача/позивача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (м. Київ)

до Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" ( м.Житомир)

про стягнення 3124 984,10грн

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (м. Житомир)

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (м. Київ)

про визнання недійсним договору поставки №762 від 20.09.2019.

Процесуальні дії по справі.

Господарським судом Житомирської області ухвалою суду від 02.11.2021 за правилами загального позовного провадження відкрито провадження у справі за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до відповідача Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про стягнення 3124984,10грн боргу, що виник з Договору поставки №762 від 20.09.2019 (надалі у тексті - ДП "Укрспирт" та ДП "ЖЛГЗ").

З 02.12.2021 в одному провадженні з первісним позовом ДП "Укрспирт" до відповідача ДП "ЖЛГЗ" про стягнення 3124984,10грн розглядається зустрічний позов ДП "ЖЛГЗ" до ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про визнання недійсним договору поставки №762 від 20.09.2019.

Ухвалою суду від 02.12.2021 призначено підготовче засідання на 10.01.2022 о 11:00год. та вчинено необхідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкладено підготовче засідання на 08.02.2022 о 11:00 год. та, серед іншого, витребувано у сторін спору у строк до 26.01.2022 оригінали товарно-транспортних накладних за період від 21.10.2019 по 25.11.2019 щодо перевезення товару з м. Києва до м. Житомира за видатковими накладними за період від 21.10.2019 по 25.11.2019 для їх огляду в підготовчому засіданні та в належним чином засвідчених копіях - для приєднання до матеріалів справи.

У п. 4 резолютивної частини ухвали суду від 10.01.2022 запропоновано сторонам спору у строк до 26.01.2022 подати суду письмово викладену позицію щодо проведення у справі судової економічної експертизи для встановлення обставин фактичної поставки товару на склад ДП "ЖЛГЗ" на суму 2860000,00грн.

На виконання вимог ухвали суду від 10.01.2022 від ДП "Укрспирт" надійшли пояснення від 01.02.2022, за змістом яких заперечує необхідність проведення експертизи на підтвердження факту поставки як документально так і фактично, оскільки вважає, що питання чи фактично здійснено поставку не може бути віднесено до питання судово-економічної експертизи. Додатково вказав, що немає можливості надати до суду оригінали товарно-транспортних накладних щодо перевезення товару з м. Київ до м. Житомир за видатковими накладними за період від 21.10.2019 по 25.11.2019, пов`язує дану обставину звільненням начальника управління комерційної політики.

08.02.2022 через діловодну службу господарського суду надійшло клопотання ДП "ЖЛГЗ" від 08.02.2022 №05/57 про відкладення підготовчого засідання. Клопотання мотивовано тим, що у зв`язку із звільненням начальника юридичного відділу на підприємстві відбулися кадрові зміни, а оформлення та нотаріальне посвідчення повноважень представника підприємства, підготовка заперечень потребують додаткового часу, а також наявність перебування на лікарняному працівників підприємства.

Господарський суд відхилив клопотання ДП "ЖЛГЗ" про відкладення підготовчого засідання, як необґрунтоване з огляду на норми ч.1 ст. 43, ч. 3 ст. 56 ГПК України.

Ухвалою суду від 08 лютого 2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1155/21 до судового розгляду по суті на 22.02.2022 о 14:30 год.

22.02.2022 представник ДП "ЖЛГЗ" подав клопотання від 22.02.2022 за №5-01 (вх. г/с №4082/22 від 22.02.2022) про допит свідків: начальника відділу МТП ДП "ЖЛГЗ" Ільницького С.О., водія транспортного цеху ДП "ЖЛЗГ" Окоча В.Б., експедитора відпускної дільниці ДП "ЖЛГЗ" Гайдая А.П., старшого майстра відпускної дільниці ДП "ЖЛЗГ" Шикіра І.В., завідуючу матеріальним складом ДП "ЖЛГЗ" Островську Н.В., начальника транспортного цеху Матвєєва С.І., бухгалтера-ревізора ДП "ЖЛГЗ" ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Макаеляна Г.Л., а також викликати для допиту в судове засідання як свідків посадових осіб ДП "Укрспирт", які були відповідальні за передачу та відвантаження товарів за фіктивним Договором поставки №762 датованим 20.09.2019.

Ухвалою суду від 22.02.2022 повернуто без розгляду по суті клопотання ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" від. 22.02.22р. (вх. г/с №4082/22 від 22.02.2022) про допит свідків у справі № 906/1155/21. Оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи до 03.03. 2022 р. о 10:00 год.

Після перерви судове засідання не відбулось у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб ( Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022).

Ухвалою суду від 03.03.2022 судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 12:00год. 04.04.2022 у зв`язку із введенням Указом Президента України №64/2022 від 24.02. 2022, затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Про дату, час та місце розгляду справи учасників справи повідомлено шляхом надіслання копії судового рішення на електронну пошту юридичних осіб та їх представників.

Представники сторін в судове засідання не прибули.

Ухвалою суду від 04.04. 2022 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 14.04. 2022 р. о 14:30год. Сторони спору повідомлені належним чином.

05.04.22р. до суду повернулася ухвала суду від 22.02.22р., надіслана на адресу ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". На дату судового засідання не отримано відомостей про вручення /невручення копії ухвали суду від 04.04.22р.

Ухвалою суду від 14.04.2022 відкладено судове засідання на 10.05. 2022 о 15:00 год. та оскільки на зазначену дату, час та місце в іншій справі, що розглядається судом було призначено засідання, ухвалою суду від 22.04.2022 призначено судове засідання на 12. 05. 2022 о 15:30 год.

До дати проведення судового засідання 12.05.2022 від ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" надійшло клопотання від 06.05.22р. № 05-106 ( вх. № г/с 6198/22 від 06.05.22р.) про відкладення розгляду справи ( надалі - клопотання про відкладення розгляду справи).

Клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване тим, що через військову агресію Росії в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а рішенням Ради оборони Житомирщини на всі території області заборонено продаж алкогольних напоїв, у зв`язку з чим робота підприємства зупинена, господарська діяльність не проводиться, підприємством знаходиться в простої.

Розглядаючи чергове клопотання ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про відкладення судового засідання у справі з підстав ним наведених, суд звертає увагу сторони процесу, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи ( ч. 3 ст. 3 ГПК України).

Таким законом є Закон України "Про правовий режим воєнного стану" від 05.04.2018 № 2396-VIII, у статті 26 якого передбачено, що скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється та лише у разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, змінюється їх підсудність.

Радою суддів України у рішенні "Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні" №9 від 24.02.2022 та прийнятими 09.03.2022 рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану (https://court.gov.ua/press/news/1261456/) рекомендовано суддям судів України керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні при визначенні умов роботи суду у воєнний час.

Враховуючи поточну обстановку, що склалася у місті Житомирі та Житомирській області, а також місті Києві станом на дати - 14.04.2022 та 12.05.2022, призначені судові засідання могли відбутись за участі представників ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" в режимі відеоконференції через програмне забезпечення " Easycon".

Окрім того, розгляд справи по суті за наявними у ній матеріалами міг відбутись без участі представників ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" у судових засіданнях (у приміщенні суду/ поза його межами ) у разі подання до суду відповідних клопотань.

Необхідність безпосередньої участі представників ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" у судових засіданнях (у приміщенні суду/ поза його межами ) під час розгляду справи по суті у поданих клопотаннях не мотивована.

Окрім того, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини у справі «Осіпов проти України», стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Суд звертає увагу, що учасники судового процесу та їх представники зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі та ( ч. 2 ст. 2 ГПК України).

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається ( ч.1 ст. 43 ГПК України).

На підставі викладених мотивів, клопотання ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про відкладення розгляду справи судом відхилене.

Заслухавши представника позивача, безпосередньо дослідивши матеріали справи, після виходу суду з нарадчої кімнати прийнято вступну та резолютивну частину рішення суду про відмову у зустрічному позові та задоволення первісного позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

29 жовтня 2021 року через діловодну службу Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до відповідача Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про стягнення 3 124 984, 10 грн.

В обґрунтування фактичних підстав позову Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" доводить, що позов зумовлено невиконанням Державним підприємством "Житомирський лікеро-горілчаний завод" зобов`язання з оплати придбаного товару за Договором поставки № 762 від 20.09.2019 в розмірі 2860000,00грн. Окрім основного боргу, позивач просить стягнути інфляційні втрати в сумі 37202,73грн, пеню в сумі 191580,82грн та 3% річних в сумі 36200,55грн за період прострочення з 22.05.2021 по 22.10.2021.

Позивач доводить, що умови п.1.1 та п.1.2 Договором поставки № 762 від 20.09.2019 щодо визначення у Специфікаціях асортименту, кількості, ціни, одиниці виміру товару, що підлягав поставці, сторони погодили у спрощений спосіб шляхом видачі ДП "Укрспирт" 31 однієї видаткової накладної та їх акцептування зі сторони ДП "ЖЛГЗ", прийняття відповідачем товару та здійснення його часткової оплати. Загалом відповідачу у період з 21.10.2019 по 25.11.2019 поставлено товару на загальну суму 3082486,07грн через уповноваженого представника підприємства за довіреністю від 11.10.2019 - Куракіна А.Д., про що доводить його підпис на видаткових накладних скріплений відбитком печатки підприємства покупця. Товар прийнято по кількості та якості без зауважень. За фактом здійснення поставки товару ДП "Укрспирт" видано та зареєстровано відповідні податкові накладні. За умовою п.3.2 Договору поставки № 762 від 20.09.2019 оплата за поставлений товар здійснюється покупцем протягом 60 календарних днів з дати його поставки покупцеві. Приймаючи до уваги здійснення останньої поставки товару - 25.11.2019, ДП "ЖЛГЗ" зобов`язано було сплатити кошти в сумі 3082486,07грн у строк до 25.01.2020. В свою чергу, відповідач у період з 11.03.2021 по 20.05.2021 здійснив 45 платежів на загальну суму 222486,07грн. Залишок боргу складає 2860000,00грн. Згідно п.5.3 Договору поставки № 762 від 20.09.2019 у випадку несвоєчасної оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання. ДП "Укрспирт" просить стягнути пеню в розмірі 191580,82грн відповідно до розрахунку. Окрім того, позивач користується правом заявити до стягнення інфляційні втрати в розмірі 37202,73грн та 3% річних в розмірі 36200,55 грн на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. Періодом нарахування похідних позовних вимог є час прострочення з 22.05.2021 до 22.10.2021.

Правові підстави позову: 526, 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України.

09.12.21р. ДП "ЖЛГЗ" подано відзив на первісну позовну заяву за №05-617 від 09.12.21 (вх. г/с №25444/21 від 09.12.21р.), за змістом якого позов не визнається , оскільки отриманий від ДП "Укрспирт" товар лише частково відповідає тому, що зазначений у видаткових накладних за період з 21.10.2019 по 25.11.2019, оформлених на виконання договору поставки №762 від 20.09.2019. Тому первісний позов визнається лише на суму 482222,30грн, з яких 222486,07грн вже сплачено, на підтвердження чого надані платіжні доручення. Окрім того, доводить у відзиві ДП "ЖЛГЗ", товар фактично був поставлений 30.08.2019 до укладення договору поставки №762 від 20.09.2019, тому останній має ознаки фіктивності.

У зустрічній позовній заяві ДП "ЖЛГЗ" від 23.11.21р. (вх. № г/с 1382/21) просить визнати договір поставки №762 від 20.09.2019 недійсним. В обґрунтування зустрічного позову підприємство доводить, що видаткові накладні на отримання товару від ДП " ЖЛГЗ" підписано Куракіним А.Д. на підставі довіреності від11.10.2019, тоді як товар, який частково відповідає цим накладним надійшов до ДП "ЖЛГЗ" 30.08.2019 без оформлення між сторонами договірних відносин. Факт отримання товарів саме 30.08.2019 підтверджується наказом про відрядження № 67 "г" від 27.08.2019, товарно-транспортною накладною №Р50 на автомобіль, подорожнім листом № 208 від 30.08.2021 та відповідними записами у Книзі виїзду автотранспорту ДП "ЖЛГЗ" від 30.08.2019. Правові підстави зустрічного позову: ст.ст. 215, 234 ЦК України.

14.12.21р. ДП "Укрспирт" подано відзив на зустрічну позовну заяву від 13.12.21 (вх. г/с №25865 від 14.12.21), за змістом якого позов не визнається, оскільки ДП "ЖЛГЗ" у період з 11.03.2021 по 20.05.2021 здійснило часткову оплату поставленого товару з посиланням на договір поставки №762 від 20.09.2021. Крім того, звертає увагу, що імовірний факт отримання ДП "ЖЛГЗ" товару від ДП "Укрспирт" до укладення договору поставки не є підставою для визнання останнього фіктивним.

02.02.2022 ДП "Укрспирт" на електронну пошту господарського суду, з дотриманням вимог про кваліфікований електронний підпис, надіслав пояснення від 02.02.2022 (вх. г/с №2399 від 02.02.2022) надав пояснення на спростування доводів ДП "ЖЛГЗ" про удаваність господарських операцій між сторонами щодо місця поставки: м. Київ, по вул. Віскозна, 17, будівля 170, товарно-транспортних накладних та щодо тверджень про безтоварність поставки.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

20.09.2019 між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" ( продавець) та Державне підприємство "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (покупець) укладено Договір поставки № 762 на таких основних умовах:

- продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар в асортименті , кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях , а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість на умовах даного договору;

- найменування ( асортимент), кількість, одиниці виміру, ціна за одиницю товару та загальна вартість кожної партії товару , що підлягає поставці визначаються сторонами у Специфікаціях , що є додатками до цього Договору та становлять невід`ємну частину цього Договору;

- загальна сума Договору складається з суми вартості товару поставленого на умовах цього Договору протягом строку його дії;

- оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки товару покупцеві;

- днем оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця;

- поставка кожної окремої партії товару може здійснюватися або на умовах DDP склад покупця, або на умовах FCA склад продавця відповідно до правил "Інкотермс-2010";

- кожна партія товару повинна супроводжуватися належно оформленими відповідно до вимог нормативно-правових актів України товаросупровідними документами, що передбачені законодавством України при обороті(реалізації) замовленого покупцем товару;

- продавець зобов`язаний надавати покупцю податкові накладні, складені в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку , визначеному законодавств, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної , яка засвідчує момент передачі товару;

- датою поставки відповідної партії товару вважається дата виписки видаткової накладної, підтверджена підписом уповноваженої особи покупця або особою перевізника покупця про прийняття товару;

- під час отримання товару, представник покупця підписує видаткову накладну (або) накладні) на партію товару , завіряє її печаткою , та надає продавцеві належним чином оформлену довіреність на отримання товару представником покупця та пред`являє паспорт такого представника;

- в разі виникнення розбіжностей між фактично поставленим товаром і документацією покупець зобов`язаний в той же день повідомити продавця (представника продавця) про такі обставини та скласти за участю представника продавця акт про виявлені розбіжності ;

- договір чинний з дати його підписання та діє до 31.01.2020 , а в частині зобов`язань - до повного їх виконання ( а.с 23-25, т.1).

До Договору поставки № 762 від 20.09.2019 сторони Специфікації не погодили та, як встановив суд, асортимент, кількість, ціну та місце поставки товару визначили у 31 видатковій накладній з наступним складанням продавцем податкових накладних, а саме: в/н №УСУС0000059 від 21.10.2019 на суму 47432,88грн, п/н № 1021001 від 21.10.2019; в/н №УСУС0000060 від 21.10.2019 на суму 160636,56 грн, п/н № 1021002 від 21.10.2019; в/н №УСУС0000061 від 21.10.2019 на суму 15030,72 грн, п/н № 1021003 від 21.10.2019; в/н №УСУС0000062 від 21.10.2019 на суму 1796,55 грн, п/н № 1021004 від 21.10.2019; в/н №УСУС0000065 від 23.10.2019 на суму 313944,47 грн, п/н № 1023008 від 23.10.2019;в/н №УСУС0000066 від 23.10.2019 на суму 459308,16 грн, п/н № 1023003 від 23.10.2019; в/н №УСУС0000067 від 23.10.2019 на суму 211563,92 грн, п/н № 1023004 від 23.10.2019; в/н №УСУС0000071 від 23.10.2019 на суму 327537,30 грн, п/н № 1023007 від 23.10.2019; в/н №УСУС0000072 від 21.10.2019 на суму 585773,76 грн, п/н № 1021005 від 21.10.2019; в/н №УСУС0000073 від 25.11.2019 на суму 229497,10 грн, п/н № 1023006 від 23.10.2019; в/н №УСУС0000074 від 23.10.2019 на суму 277811,49грн, п/н № 1023005 від 23.10.2019; в/н №УСУС0000075 від 22.10.2019 на суму 1451,58 грн, п/н № 1022002 від 22.10.2019; в/н №УСУС0000076 від 21.10.2019 на суму 265,89 грн, п/н № 1021006 від 21.10.2019; в/н №УСУС0000077 від 01.11.2019 на суму 657,19 грн, п/н № 1101001 від 01.11.2019; в/н №УСУС0000078 від 23.10.2019 на суму 1737,58 грн, п/н № 1023001 від 22.10.2019; в/н №УСУС0000080 від 07.11.2019 на суму 16303,00 грн, п/н № 1107001 від 07.11.2019; в/н №УСУС0000081 від 07.11.2019 на суму 12357,10 грн, п/н № 1107004 від 07.11.2019; в/н №УСУС0000082 від 07.11.2019 на суму 7297,85 грн, п/н № 1107002 від 07.11.2019; в/н №УСУС0000083 від 07.11.2019 на суму 122834,25грн, п/н № 1107003 від 07.11.2019; в/н №УСУС0000084 від 11.11.2019 на суму 13523,65 грн, п/н № 1111001 від 11.11.2019; в/н №УСУС0000087 від 15.11.2019 на суму 11172,19грн, п/н № 1116001 від 16.11.2019; в/н №УСУС0000088 від 20.11.2019 на суму 250964,10грн, п/н № 1120001 від 20.11.2019; в/н №УСУС0000089 від 25.11.2019 на суму 3690,65грн, п/н № 1125001 від 25.11.2019; в/н №УСУС0000090 від 25.11.2019 на суму 2151,60грн, п/н № 1125002 від 25.11.2019; в/н №УСУС0000091 від 25.11.2019 на суму 420,60грн, п/н № 1125003 від 25.11.2019; в/н №УСУС0000092 від 25.11.2019 на суму 521,85грн, п/н № 1125004 від 25.11.2019; в/н №УСУС0000093 від 25.11.2019 на суму 473,49грн, п/н № 1125005 від 25.11.2019; в/н №УСУС0000094 від 25.11.2019 на суму 528,00грн, п/н № 1125006 від 25.11.2019; в/н №УСУС0000095 від 25.11.2019 на суму 630,27грн, п/н № 1125007 від 25.11.2019; в/н №УСУС0000096 від 25.11.2019 на суму 2675,88грн, п/н № 1125008 від 25.11.2019; в/н №УСУС0000097 від 25.11.2019 на суму 1690,50грн, п/н № 1125009 від 25.11.2019 ( а.с. 47 -104, т.1, а.с. 1-55, т.2).

Всього товару поставлено на загальну суму 3082486,07грн.

Державне підприємство "ЖЛГЗ" у період з 11.03.2021 до 20 05.2021 здійснило 45 платежів на загальну суму 222486,07грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: п/д №8530 від 11.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8545 від 12.03.21р. на суму 5486,07грн; п/д №8592 від 15.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8640 від 16.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8681 від 17.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8722 від 18.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8722 від 18.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8757 від 19.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8798 від 22.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8836 від 23.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8876 від 24.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8936 від 25.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №8972 від 26.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9017 від 29.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9041 від 30.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9073 від 31.03.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9093 від 01.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9122 від 02.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9159 від 05.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9211 від 06.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9254 від 07.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9285 від 08.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9315від 09.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9350 від 12.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9400 від 13.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9449 від 14.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9508 від 15.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9552 від 16.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9601від 19.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9648 від 21.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9689 від 21.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9751 від 22.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9785 від 23.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9817 від 26.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9860 від 27.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9889 від 28.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9912 від 29.04.21р. на суму 5000,00грн; п/д №9997 від 06.05.21р. на суму 5000,00грн; п/д №10033 від 07.05.21р. на суму 5000,00грн; п/д №10073 від 11.05.21р. на суму 5000,00грн; п/д №10120 від 12.05.21р. на суму 5000,00грн; п/д №10172 від 13.05.21р. на суму 5000,00грн; п/д №10229 від 17.05.21р. на суму 5000,00грн; п/д №10259 від 18.05.21р. на суму 5000,00грн; п/д №10303 від 20.05.21р. на суму 5000,00грн; п/д №10337 від 20.05.21р. на суму 5000,00грн.

У всіх 45 платіжних дорученнях у призначенні платежу ДП "ЖЛГЗ" зазначено: "за товари зг.дог. № 762 від 20.09.2019" ( а.с. 116-160, т.2).

Таким чином, залишок заборгованості ДП "ЖЛГЗ" за поставлений товар згідно з умовами Договору поставки № 762 від 20.09.2019 складає 2860000,00грн.

ДП "Укрспирт", з посиланням на п.3.2 Договору поставки № 762 від 20.09.2019, яким визначено строк оплати товару - протягом 60 календарних днів з дати поставки товару, вважає, що ДП "ЖЛГЗ" зобов`язано було сплатити кошти в сумі 3082486,07грн у строк до 25.01.2020, а оскільки сплачено кошти в сумі 222486,07грн, залишок заборгованості в сумі 2860000,00грн, ДП "Укрспирт" просить стягнути з врахуванням інфляційних втрат за період з 22.05.2021 до 22.10.2021 з використанням індексів інфляції за червень, липень, серпень та вересень 2021року, які складають 37202,73грн.

ДП "Укрспирт" , з посиланням на п.5.3 Договору поставки № 762 від 20.09.2019, яким визначено, що у випадку несвоєчасної оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання, заявило до стягнення пеню в розмірі 191580,82грн за період прострочення з 22.05.2021 до 22.10.2021.

Додатково ДП "Укрспирт" на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України заявило до стягнення 3% річних на суму 36200,55грн, нарахованих за аналогічний період прострочення з 22.05.2021 до 22.10.2021.

Судом встановлено, що до звернення ДП "Укрспирт" з цим позовом до суду , між сторонами спору велась переписка щодо виконання умов Договору поставки № 762 від 20.09.2019р.

Так, ДП "ЖЛГЗ" у листі від 14.05.2021 № 05-233 зазначає, що більшість продукції (лікеро-горілчана продукція, вина, товари кондитерської та бакалійної групи, жувальні гумки тощо) на поставку якої оформлені видаткові накладні на загальну суму 3082486,07грн до ДП "ЖЛГЗ" від ДП "Укрспирт" не надходило. Цим накладним може частково відповідати лише придатний до реалізації товар отриманий ДП "ЖЛГЗ" від ДП "Укрспирт" 30.08.2019 на загальну суму 482222,30грн, оплату якого здійснено на суму 197486,07грн. ДП "ЖЛГЗ" вважає, що Договір поставки № 762 від 20.09.2019р. має ознаки фіктивності, оскільки метою його укладення були не правові наслідки , обумовлені договором , а легалізація нестачі товарів ДП "Укрспирт" ( а.с. 41, т.1).

На спростування доводів ДП "ЖЛГЗ" щодо фіктивності Договору поставки № 762 від 20.09.2019р., а отже й удаваності господарських операцій між сторонами щодо їх реального виконання, ДП "Укрспирт" доводить , що суттєвим фактом у встановленні дійсних обставин справи має значення місце поставки товару.

Так, ДП "Укрспирт" доводить, що місцем поставки товару за видатковими накладними від 21.10.2019 № УСУ0000059 та № УСУ0000060 було складське приміщення № 130 по вул. Віскозна,17 у м.Києві відповідно до укладеного з ТОВ "Альянс УПК" договору № 3-П від 01.01.2019 про надання комплексу логістичних послуг (а с. 183, т.2). Окрім того, інші адреси поставки товару, які вказані у видаткових накладних, є адресами фірмових магазинів алкоголю ДП "Укрспирт" під брендом " Національний продукт" у м. Києві по вул. Харківське шосе,19, вул. Стеценка,19, вул. Микільсько-Слобідська, 2в, вул. Кудряшова,18а, вул. Єреванська,9/2, вул. Житомирська, буд. 16 та у м. Новоград-Волинський по вул.Шолом-Алейхема. Зазначені обставини підтверджено договорами оренди нежитлових приміщень , укладених ДП "Укрспирт" з їх власниками (а.с. 187-188, т.2).

Оскільки покупець ДП "ЖЛГЗ" визнавав поставку товару лише на суму 482222,30грн станом на 30.08.2019 без укладеного договору, тоді як продавець ДП "Укрспирт" доводив, що поставив товар у період з 21.10.2019 по 25.11.2019 на загальну суму 3082486,07грн за 31 ( тридцять однією) видатковою накладною на підставі Договору поставки №762 від 20.09.2019, який не оплачений на суму 2860000,00грн, з метою встановлення обставини фактичного отримання поставленого товару на склад покупця ДП "ЖЛГЗ" з оформленням відповідних документів бухгалтерського обліку, ухвалою суду від 10.01.2022 було витребувано у сторін спору у строк до 26.01.2022 оригінали товарно-транспортних накладних за період від 21.10.2019 по 25.11.2019 щодо перевезення товару з м. Києва до м. Житомира за видатковими накладними за період від 21.10.2019 по 25.11.2019.

Окрім того, сторонам спору було ухвалено у строк до 26.01.2022 подати суду письмово викладену позицію щодо проведення у справі судової економічної експертизи для встановлення обставин фактичної поставки товару на склад ДП "ЖЛГЗ" на суму 2860000,00грн.

Про неможливість надання товарно-транспортних накладних на перевезення товару з Києва до м. Житомира та про відсутність підстав для встановлення обставин фактичного отримання товару експертним шляхом зазначило ДП "Укрспирт". Вимоги ухвали суду від 10.01.2022 у цій частині ДП "ЖЛГЗ" не виконано.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом ( п. 45 постанови ВПВС від 20.03. 2019 року у справі № 910/2987/18).

У зустрічній позовній заяві ДП "ЖЛГЗ" оспорює дійсність Договору поставки №762 від 20.09.2019 , укладеного від імені державного підприємства його керівником Мікаеляном Г.Л. (витяг з ЄДР станом на 20.09.2019), оскільки вважає його фіктивним. Фіктивність оспорюваного договору державне підприємство вбачає у тому, що видаткові накладні на отримання товару від ДП " ЖЛГЗ" підписано Куракіним А.Д. на підставі довіреності від11.10.2019, тоді як товар, який частково відповідає цим накладним, надійшов до ДП "ЖЛГЗ" 30.08.2019 без оформлення між сторонами договірних відносин. Факт отримання товарів саме 30.08.2019 підтверджується наказом про відрядження № 67 "г" від 27.08.2019, товарно-транспортною накладною №Р50 на автомобіль, подорожнім листом № 208 від 30.08.2021 та відповідними записами у Книзі виїзду автотранспорту ДП "ЖЛГЗ" від 30.08.2019. Водночас ДП "ЖЛГЗ" ухилилось від встановлення обставин отримання товару у період з 21.10.2019 по 25.11.2019 на загальну суму 3082486,07грн за 31 ( тридцять однією) видатковою накладною саме на підставі Договору поставки №762 від 20.09.2019, який оплачений державним підприємством на суму 222486,07 грн , про що доводить зміст призначення платежу у 45 платіжних дорученнях, оформлених ДП "ЖЛГЗ" шляхом проведення судової економічної експертизи. Окрім того, ДП "ЖЛГЗ" не спростувало доводи ДП "Укрспирт" про те, що державне підприємство використало відповідні податкові накладні ДП "Укрспирт" в бухгалтерському обліку при формуванні податкового кредиту. Твердження ДП "ЖЛГЗ" про безтоварність поставки матиме негативні наслідки для державного підприємства , оскільки такі події є підставою для застосування штрафних санкцій органами державної податкової служби.

За вимогами, встановленими ч.5 статті 203 Кодексу, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Це загальне правило конкретизоване у статті 234 ЦК України, вказуючи на недійсність правочину, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (п.4.9 постанова ВПВС від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17).

Встановлені судом обставини доводять, що Договір поставки №762 від 20.09.2019 створив для його сторін правові наслідки.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована рішенням суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, мають безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню ( постанова ВПВСвід 23.05.2018 у справі № 916/5073/15).

Водночас якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або припиняти порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим ( постанови ОП КЦС у складі ВС від 05.09.19р. у справі № 638/2304/17 та від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 ).

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено ( постанови ОП КГС у складі ВС від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 та від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20).

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину ( постанова ВПВС від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц).

За частинами першою та другою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

ДП "ЖЛГЗ" не довів наявність основних ознак фіктивного правочину, за якими можна оцінити фіктивність Договору поставки № 762 від 20.09.2019, зокрема, наявність умислу у діях начальника управління комерційної політики ДП "Укрспирт" Черхавого М.Р., діючого на підставі довіреності № 05-12/11 від 05.12.2018, яким підписано оспорюваний договір поставки від імені продавця товару.

В свою чергу, положеннями частини першої статті 19 та частин першої, другої статті 67 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання вправі без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству, зокрема, шляхом укладення договорів, що опосередковують відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами у всіх сферах господарської діяльності; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частиною першою статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Згідно з частиною 3 статті 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Договір поставки № 762 від 20.09.2019 відповідає наведеним вимогам.

Частинами третьою, восьмою статті 19 ГК України передбачено, що обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано положеннями ПК України.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарську діяльність визначено як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201, пунктом 187.1 статті 187 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податку на додану вартість при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (продавцем) на постачання товарів на користь другої сторони (продавця), може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (постанова ВПВС від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17).

З врахуванням викладених мотивів, зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина 3 статті 509 Цивільного кодексу України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц).

Суд зазначає, що у випадку виникнення між сторонами договірних відносин, визначальною у даному контексті є оцінка договору, який згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України є підставою для виникнення у сторін певних прав та обов`язків.

У разі обґрунтування заявленого позову посиланням на договірні відносини, розглядаючи спір, господарський суд перш за все має встановити правову природу договору з урахуванням якої визначити зміст спірних правовідносин, їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків, моменту виникнення зобов`язання.

Правова природа договору визначається з огляду на його зміст, і суд, при його правовій оцінці, повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 та ч. 1 ст. 264 ГК України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В статусі постачальника товару може бути як його безпосередній виробник, так і суб`єкт господарювання, який придбав цей товар у виробника або інших суб`єктів господарювання.

Договір поставки №762, укладений 20.09.2019 між ДП "Укрспирт" (продавець) та ДП "ЖЛГЗ" (покупець) за своєю правовою природою є договором поставки, де продавець виступив постачальник товару, а не його виробник.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Суд встановив, що ДП "Укрспирт" передав у власність ДП "ЖЛГЗ" товар на загальну суму 3082486,07грн за 31 (тридцять однією) видатковою накладною через уповноважену на отримання товару від ДП " ЖЛГЗ" особою представником за довіреністю від 11.10.2019 Куракіним А.Д.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару ( ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу ( ч.2 ст. 692 ЦК України).

За умовою п.3.2 Договору поставки № 762 від 20.09.2019 оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки товару покупцеві.

Оскільки в ході вирішення спору достовірно встановлено факт виконання грошового зобов`язання ДП " "ЖЛГЗ" за договором поставки на суму 222486,07грн , вимоги ДП "Укрспирт" про стягнення залишку боргу в сумі 2860000грн підлягають задоволенню.

За ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України).

У п. 5.3. Договору поставки № 762 від 20.09.2019 сторони погодили, що за порушення грошових зобов`язань за цим договором покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Розмір пені, що стягується в судовому порядку, обмежений ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.2020 910/17753/18, від 20.08.2020 р. у справі 902/959/19; від 10.09.2020 у справі 916/1777/19 ).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України (правові позиції ВС/КГС у постановах від 20 серпня 2020 року у справі №902/959/19, від 09 березня 2021 року у справі №924/441/20).

При цьому умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі №914/508/17, від 12 березня 2020 року у справі №907/65/18).

Оскільки сторони у Договорі поставки № 762 від 20.09.2019 домовились, що пеня нараховується від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання, до періоду нарахування пені застосовується правило ч.6 ст. 232 ГК України.

У постанові від 09.03.2021 у справі №924/441/20 Верховний Суд дійшов висновку, що хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість строку нарахування пені, але перебіг вказаного строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.

Як встановив суд, ДП "Укрспирт" розрахунок пені здійснило не щодо кожної окремої поставки товару у період з 21.10.2019 по25.11.2019, а щодо усіх разом, визначивши 25.01.2020 як останній день строку виконання зобов`язання з оплати товару, що є не вірним. Більше того, першим днем початку періоду прострочення для розрахунку пені визначено не 26.01.2020 , а 22.05.2021 , а останнім днем - 22.10.2021, що є не вірним.

Суд перевірив розрахунок пені позивача на суму 191580,82 грн (п. 88 постанови ВПВС від 04.12.19р. у справі № 917/1739/17; постанова ОП КГСУ у складі ВС від 18.09.20р. у справі № 916/4693/15) з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України та встановив, що обґрунтований розмір пені складає більшу суму, аніж заявив до стягнення позивач. З врахуванням викладеного, позовна вимога підлягає задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (п. 43 постанови ВПВС від 07.04.20р. у справі №910/4590/19).

Суд перевірив розрахунок 3% позивача на суму 36200, 55 грн (п. 88 постанови ВПВС від 04.12.19р. у справі № 917/1739/17; постанова ОП КГСУ у складі ВС від 18.09.20р. у справі № 916/4693/15) та встановив його відповідність вимогам чинного законодавства, оскільки період нарахування 3% річних не обмежується, і обраний період для їх нарахування з 22.05.2021 до 22.10.2021 не суперечить чинному законодавству.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначеному Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат позивача на суму 37202,73грн за період червня-вересня 2021, за наслідками якого визнано його арифметично правильним, а позову вимогу такою, що підлягає задоволенню.

ДП "ЖЛГЗ" не скористався правом подати суду власні розрахунки стягуваних сум основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат або довести безпідставність їх вимоги ДП "Укрспирт".

Згідно з ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача як кредитора у зобов`язанні. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає боржник, зокрема, щодо належного виконання зобов`язання з оплати поставленого товару за Договором поставки № 762 від 20.09.2019.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

За правилом наведеної процесуальної норми суд дійшов висновку про задоволення первісного позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судового збору

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду з майновим позовом на суму 3124984,10грн ДП "Укрспирт" сплатило судовий збір в розмірі 46874,77грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6601 від 25.10.2021.

У зв`язку із задоволенням первісного позову судовий збір підлягає відшкодуванню ДП "Укрспирт" за рахунок ДП "ЖЛГЗ" ( п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України).

При зверненні до суду із зустрічним немайновим позовом ДП "ЖЛГЗ" про визнання недійсним Договору поставки № 762 від 20.09.2019 сплатило судовий збір в розмірі 2270,00грн, що підтверджується платіжним дорученням № 15555 від 26.11.2021.

У зв`язку з відмовою у зустрічному позові судовий збір покладається на позивача за зустрічним позовом - ДП "ЖЛГЗ".

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У зустрічному позові Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (м. Житомир) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (м. Київ) про визнання недійсним Договору поставки №762 від 20.09.2019, відмовити.

2. Первісний позов Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (м. Київ) до Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (м. Житомир) про стягнення 3124 984,10грн задовольнити.

3. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (10008, вул. Святослава Ріхтера,38, м. Житомир, ) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, вул. Гагаріна, 16, м. Бровари, Київська область, ): 2860000,00грн заборгованості за Договором поставки № 762 від 20.09.2019, 191580,82грн пені, 37202,73грн інфляційних втрат, 36200,55грн 3% річних, 46874, 77грн судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.05.22

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 - сторонам (рек. з пов.)