РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2022 року м. Чернігів справа № 927/80/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Репех О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» 14021, м. Чернігів, вул. Гребінки, 89 () () 14013, м. Чернігів, проспект Перемоги, 145 (адреса представника - адвоката Вольфовського Сергія Олександровича) (ІНФОРМАЦІЯ_1 )
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 )
про припинення порушення прав інтелектуальної власності

за участю представників сторін:

від позивача: Вольфовський С.О. - адвокат (ордер серії СВ № 1021420 від 19.01.2022)

від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні 26.05.2022, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2022 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про припинення порушення прав інтелектуальної власності, якою позивач просить припинити порушення прав інтелектуальної власності товариства шляхом заборони відповідачу виробляти, пропонувати для продажу та продавати стіл-трансформер, виготовлений із використанням всієї сукупності суттєвих ознак промислового зразка за свідоцтвом України "СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР" № 43783 від 26.05.2021, автором якого є ОСОБА_2 та правовласником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він є власником знаків для товарів і послуг за свідоцтвом України на промисловий зразок № 43783, виданим відповідно до Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" (зареєстровано в Державному реєстрі України промислових зразків 26 травня 2021 року).

Однак відповідач здійснює продаж відповідного стола - трансформера на сайті https://izi.ua/p-20290132-stol-transformer-baterflyay-zhurnalniy-obedenniy, чим порушує право власника, використовуючи знаки за відсутності відповідної згоди останнього. Згідно висновку експертного дослідження від 30.12.2021 за № ЕД-19-21/27661-ІВ у виробі - столі-трансформері, який виготовлений та реалізується відповідачем, та зображення якого надані на дослідження, використано всю сукупність суттєвих ознак промислового зразка за свідоцтвом України "СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР" № 43783 від 26.05.2021, автором якого є ОСОБА_2 та правовласником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД».

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місце проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2022:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 22 лютого 2022 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

викликано для участі в судовому засіданні фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (або його повноважного представника) в якості відповідача. Повідомити відповідача, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи.

Вказана вище ухвала суду від 25.01.22, що направлялась відповідачеві на адресу, вказану в позовній заяві і яка відповідає адресі, наявній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отримана відповідачем 31.01.22, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 253.

15.02.22, у встановлений судом процесуальний строк, відповідачем до Господарського суду Чернігівської області поданий відзив (від 14.02.22 б/н) на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та у задоволенні яких має бути відмовлено з мотивів відсутності в його діях складу цивільного правопорушення. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що дійсно реалізує стіл-трансформер, фото та схеми якого зазначені в документах, що додані позивачем до позовної заяви, однак останньому не було відомо про те, що будь-яка особа, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» є правовласником на даний промисловий зразок згідно відповідного свідоцтва.

Ухвалою від 22.02.22 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15 березня 2022 року о 11:30.

Разом з тим, Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; в подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, в останнє - Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", згідно якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

За наявною на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області інформацією, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 22.03.2022 № 12/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Господарський суд Черкаської області.

Враховуючи наведене вище, призначене на 15.03.2022 на 11:30 судове засідання по розгляду справи по суті не відбулось з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22 "Про відновлення територіальної підсудності судових справ господарських судів Сумської та Чернігівської областей" відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема Господарського суду Чернігівської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 22 березня 2022 року № 12/0/9-22, із 25 квітня 2022 року.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Ухвалою суду від 05.05.22 судове засідання по розгляду спору по суті призначено на 26.05.22 на 09:00.

24.05.22 від позивача на електронну адресу суду надійшов розрахунок судових витрат позивача з додатком, які судом залучено до матеріалів справи.

Позивач взяв участь у судовому засіданні 26.05.22 в режимі відеоконференції за межами приміщення суду, надавши суду усні пояснення по справі, в яких підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судових засіданнях. Про дату, час та місце їх проведення був належним чином повідомлений згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 07.07.2015, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 1 012034.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» була подана заявка № s2021 00487 на промисловий зразок «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР», до якої надано матеріали: Зображення промислового зразка (номер - 21/ЗС/Вх№4552, дата реєстрації - 31.03.21); Опис промислового зразка (номер - 21/ЗС/Вх№4553, дата реєстрації - 31.03.21); Заява про видачу патенту на промисловий зразок (номер - 21/ЗС/Вх№4554, дата реєстрації - 31.03.21).

Згідно з Висновком про видачу свідоцтва на промисловий зразок вих.№1828/ЗС/21 від 26.04.21 за заявкою №s2021 00487 від 31.03.21, заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД», затвердженого Відділенням експертизи заявок на позначення та промислові зразки Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності» (УКРПАТЕНТ), за результатами формальної експертизи, проведеної згідно з п. 5 ст. 14 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" встановлено, що заявлений промисловий зразок відповідає умовам надання правової охорони, а заявка відповідає вимогам ст. 11 Закону. На підставі зазначеного Висновку про видачу свідоцтва на промисловий зразок вих.№1828/ЗС/21 від 26.04.21 за заявкою №s2021 00487 від 31.03.21 Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності» (УКРПАТЕНТ) було прийнято рішення про державну реєстрацію промислового зразка «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР».

Правила складання і подання заявки на промисловий зразок, затверджені наказом Міністерства освіти і науки України від 18.02.2002 № 110, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.03.2002 за № 226/6514 (надалі-Правила).

Відповідно до пункту 8.1.4 цих Правил суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями. Ознака належить до суттєвих, якщо вона впливає на формування зовнішнього вигляду виробу, якому притаманна така ознака. Для розкриття суті промислового зразка описується сукупність його суттєвих ознак, відображених на зображеннях, з посиланням на них (а також на креслення загального вигляду, ергономічну схему, карту, якщо вони є в матеріалах заявки).

Відповідно до опису промислового зразка, поданого до заявки №s2021 00487 від 31.03.21 на промисловий зразок, встановлено наступні ознаки промислового зразка: стіл-трансформер, що являє собою набір композиційних елементів: опори, у вигляді прямокутної рами з ніжками, підйомного механізму Х-подібного типу відкидною ніжкою та розкладної стільниці у вигляді здвоєного прямокутника на основі прямокутної рами, який трансформується із меншого по висоті із стільницею у складеному вигляді в більший по висоті зі стільницею у розкладеному вигляді шляхом піднімання стільниці до максимального верхнього положення, фіксації відкидної ніжки, розвороту стільниці у горизонтальній площині на 90 градусів та розкладання здвоєної частини стільниці у одинарну;

Також визначено суттєві ознаки промислового зразка:

1.Об`ємне виконання промислового зразка (зображення 1.1-1.5);

2.Композиційний поділ столу на опору з ніжками, підйомний механізм та стільницю (зображення 1.6);

3.Виконання опори у вигляді прямокутної рами зі сторонами у вигляді паралелепіпедів, в основі яких лежить прямокутник (зображення 1.6);

4.Наявність чотирьох ніжок по кутах опори, з`єднаних з нею скріплювальними елементами (зображення 1.5-1.6);

5.Форма та кількість скріплювальних елементів не є суттєвою ознакою промислового зразка;

6.Виконання ніжок у вигляді вертикально орієнтованих паралелепіпедів в основі яких лежить квадрат (зображення 1.5-1.6);

7.Наявність всередині прямокутної рами опори, паралельно меншим сторонам, двох планок, у вигляді паралелепіпедів, в основі прямокутник (зображення 1.5-1.6);

8.Розташування двох планок ближче до країв прямокутної рами опори (зображення 1.5-1.6);

9.Виконання стільниці у вигляді здвоєного прямокутника на основі прямокутної рами (зображення 1.1-1.3);

10. Виконання прямокутної рами стільниці зі сторонами у вигляді паралелепіпедів, в основі яких лежить прямокутник (зображення 1.5,1.10);

11.Наявність всередині прямокутної рами стільниці, паралельно меншим її сторонам, двох планок, у вигляді паралелепіпедів, в основі яких лежить прямокутник (зображення 1.5, 1.10);

12.Розташування однієї планки - ближче до краю прямокутної рами стільниці, а другої планки - ближче до середини рами стільниці (зображення 1.5, 1.10);

13.Наявність на планці, розташованої ближче до середини рами стільниці, кріпильних елементів стільниці (зображення 1.5, 1.10);

14.Виконання стільниці розкладною (зображення 1.6-1.9);

15.Виконання стільниці у складеному вигляді - здвоєний прямокутник із двох рівнозначних частин, розташованих одна під одною, на основі прямокутної рами (зображення 1.2);

16.Виконання стільниці у розкладеному вигляді - два одинарні прямокутники із двох рівнозначних частин, на основі прямокутної рами, бокові сторони яких, скріплені між собою скріплювальними елементами;

17.Кількість та форма скріплювальних елементів не є суттєвою ознакою промислового зразка (зображення 1.7);

18.Наявність фіксуючих елементів та направляючих для підйомного механізму на внутрішніх сторонах прямокутних рам опори та стільниці, всередині, на довших їх сторонах (зображення 1.5-1.7, 1.10);

19. Наявність підйомного механізму Х-подібного для фіксації (зображення 1.6-1.7);

20.Виконання підйомного механізму Х-подібного типу з відкидною ніжкою, у вигляді перехресних пустотілих квадратних профілів, пружин та висувних механізмів, які з`єднані між собою і прямокутними рамами опори та стільниці гвинтами та направляючими (зображення 1.6-1.8, 1.10);

21.Можливість трансформування столу із меншого по висоті зі стільницею у складеному вигляді в більший по висоті зі стільницею у розкладеному вигляді шляхом підняття стільниці у складеному вигляді до максимального верхнього положення, фіксації відкидної ніжки підйомного механізму до упору з нижньою його частиною, повороту здвоєної частини стільниці в горизонтальній площині на кут 90 градусів та розкладання здвоєної частини стільниці у одинарну з двох рівнозначних частин (зображення 1.1, 1.6);

22.Колір не є суттєвою ознакою промислового зразка.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» права на зареєстрований промисловий зразок діють від дати, що настає за датою державної реєстрації промислового зразка, за умови сплати збору за підтримання їх чинності.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» (код 39881013) є суб`єктом права інтелектуальної власності та власником прав на промисловий зразок «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» з 27.05.21 (номер заявки s2021 00487, дата подання заявки 31.03.21, індекс(и) Міжнародної класифікації промислових зразків 06-03, повне ім`я автора ОСОБА_3 , дата публікації відомостей про видачу свідоцтва та номер бюлетеня - 26.05.2021р. Бюлетень №21).) на підставі Свідоцтва на промисловий зразок № 43783 від 26.05.2021, виданого Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності» (надалі - Свідоцтво).

Як зазначає позивач, йому стало відомо, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , у порушення норм чинного законодавства, а саме Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», та прав інтелектуальної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД», використовує вищезазначений промисловий зразок у своїй господарській діяльності шляхом його виготовлення та здійснення продажу.

Означені обставини встановлено позивачем внаслідок порівняльного аналізу придбаного у Відповідача зразка «Стіл-Трансформер Батерфляй (Журнальний-Обідній)» із запатентованим промисловим зразком «Стіл-Трансформер», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД», яким встановлено, що усі визначені в описі промислового зразка «Стіл-Трансформер» ознаки збігаються.

Копії рахунку на оплату №032 від 28.07.21, видаткової накладної №0032/2021 від 28.07.21, квитанції №940Р-Е2М8-А3МН-29АА від 28.07.21, якими позивач підтверджує факт придбання вказаних зразків у відповідача, долучено ним до матеріалів справи, а також роздруківка із сайту на інтернет-ресурсі https://izi.ua./p-20290132-stol-transformer-baterflyay-zhurnalniy-obedenniy з розміщеними фото Столу-Трансформера, що продає відповідач.

02.08.21 позивач звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з претензією про усунення порушень прав інтелектуальної власності (б/н від 02.08.21), у якій просив припинити порушення прав інтелектуальної власності як власника промислового зразка за свідоцтвом України "СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР" № 43783 від 26.05.21, а саме: в найкоротші терміни припинити виробництво і продаж стола-трансформера «Батерфляй» (Журнальний-обідній), оголошення про продаж якого розміщене на інтернет-ресурсі https://izi.ua./p-20290132-stol-transformer-baterflyay-zhurnalniy-obedenniy.

Доказами надіслання претензії на адресу відповідача та її отримання свідчать копія опису вкладення у цінний лист ф. 107, накладної №056 від 02.08.21, фіскального чеку ФН від 02.08.21, та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №056 від 02.08.21, що містяться в матеріалах справи. Як вказує позивач, відповіді на претензію він не отримав.

До матеріалів справи позивачем також долучений Висновок експертного дослідження від 30.12.21 №ЕД-19-21/27661-ІВ, складений на замовлення позивача за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності судовим експертом ОСОБА_4. Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (надалі-Висновок). Проведення експертного дослідження доручено заступнику завідувача відділу мистецтвознавчих, психологічних досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій ДНДЕКЦ МВС ОСОБА_4 , яка має вищу юридичну освіту, вищу спеціальну освіту в сфері інтелектуальної власності, кваліфікацію судового експерта у сфері інтелектуальної власності, у тому числі, за експертними спеціальностями 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво експерта №14088 згідно Рішення ЕКК МВС України від 16.10.2015 №1549, підтверджено (та подовжено) кваліфікацію Рішенням від 20.11.2020 №2208 (строк - до 31.12.2025), та 13.4 «Дослідження промислових зразків» - свідоцтво ЕКК МВС України від 16.10.2015 №14089 (підтверджено та подовжено до 31.12.2025 від 20.11.2020 №2208), стаж експертної роботи у сфері інтелектуальної власності з 2005 року; загальний стаж експертної роботи з 1998 року.

В якості обставин призначення експертизи у Висновку зазначено: організація - Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» є власником знаків для товарів та послуг за свідоцтвом України на промисловий зразок № 43783, виданого відповідно до Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», зареєстровано в Державному реєстрі України промислових зразків 26.05.21. Права власника порушуються використанням знаків без його згоди шляхом здійснення продажу стола-трансформера на сайті https://izi.ua./p-20290132-stol-transformer-baterflyay-zhurnalniy-obedenniy. На вирішення експертного дослідження поставлено питання: «Чи використано у виробі - столі-трансформері всю сукупність суттєвих ознак промислового зразка за свідоцтвом України «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» № 43783 від 26.05.2021, правовласником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» ?».

Об`єктами дослідження згідно Висновку визначено:

-промисловий зразок за свідоцтвом України на промисловий зразок № 43783 від 26.05.21 «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР», автором якого є ОСОБА_2 та власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД»;

-виріб - стіл-трансформер, реалізацію якого, відповідно до зазначеного у заяві про проведення даного дослідження, здійснює фізична особа-підприємець Зайцев С.В .

За визначенням експерта, викладеного у Висновку, суттєвими ознаками промислового зразка за Свідоцтвом України на промисловий зразок №43783, є наступні:

«Форма виробу (в якому втілено промисловий зразок): -об`ємно-просторова фігураскладної форми, в основі більшості композиційних елементів якої лежить прямокутний паралелепіпед;

Склад і кількість основних композиційних елементів: (у складеному стані) - стільниця подвійна; -дві царги (планки подвійні) прямокутної форми, прикріплені знизу до стільниці; -чотири вертикальні ніжки в основі яких лежить прямокутний паралелепіпед; -підйомний механізм;

Взаємне розташування композиційних елементів (композиційне вирішення):

-стільниця з двох рівнозначних (за розмірними характеристиками) частин прямокутної форми, розташованими одна на одній;

-підйомний механізм розташований у просторі підстілля між двох царг (планок);

-ніжки між собою поєднані прямокутною планкою, й у поєднанні з ними утворюють підстілля прямокутної форми; (у розкладеному стані)

-стільниця з двох рівнозначних (за розмірними характеристиками) частин прямокутної форми, розташованими одна на одній;

-стільниця знаходиться на відстанні від підстілля, збільшуючи таким чином висоту стола;

-підйомний механізм «X» - образної форми з ніжкою-підпорою підіймає та утримує по висоті стільницю; складається з розташованих по боках прехресних профілів, рам та механізмів прямокутної форми.

Колірне вирішення не зазначено».

Висновком експертного дослідження від 30.12.21 № ЕД-19-21/27661-ІВ встановлено, що у виробі - столі-трансформері, який виготовлений та реалізується громадянином ОСОБА_1 , та зображення якого надані на дослідження, використано всю сукупність суттєвих ознак промислового зразка за свідоцтвом України «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» № 43783 від 26.05.21, автором якого є ОСОБА_2 та правовласником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД».

З огляду на зазначене позивач стверджує, що стіл-трансформер, який виробляється відповідачем та використовується останнім у цивільному обігу шляхом продажу, повністю повторює за сукупністю суттєвих ознак зареєстрований промисловий зразок «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД». Зазначені факти порушують законні права позивача на зазначений промисловий зразок, оскільки відповідачем здійснюється його використання без згоди позивача. Наведені обставини слугували підставою для звернення з позовом до суду, в якому позивач просить припинити порушення прав інтелектуальної власності товариства шляхом заборони відповідачу виробляти, пропонувати для продажу та продавати стіл-трансформер, виготовлений із використанням всієї сукупності суттєвих ознак промислового зразка за свідоцтвом України "СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР" № 43783 від 26.05.2021, автором якого є ОСОБА_2 та правовласником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД».

Суд, надавши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Спірні правовідносини регламентуються, серед іншого, Законом України "Про охорону прав на промислові зразки", відповідними положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 154 ГК України, до відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч.3 ст.418 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч.1 ст.155 Господарського кодексу України та ч.1 ст.420 Цивільного кодексу України, зокрема, належать промислові зразки.

За приписами ч.2 ст. 461 Цивільного кодексу України, промисловим зразком може бути зовнішній вигляд виробу або його частини, що визначається, зокрема, лініями, контурами, кольором, формою, текстурою та/або матеріалом виробу, та/або його оздобленням.

У відповідності до абз. 3, абз. 5, абз. 20 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», промисловий зразок - результат інтелектуальної, творчої діяльності людини в галузі художнього конструювання. Свідоцтво - свідоцтво про державну реєстрацію промислового зразка. Власник промислового зразка - власник прав інтелектуальної власності на зареєстрований промисловий зразок та/або незареєстрований промисловий зразок.

Відповідно до ч.1 ст. 422 Цивільного кодексу України, право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

За нормами ч.1, ч.3, ч.4 ст.156 ГК України передбачено, що право інтелектуальної власності на винахід, корисну модель відповідно до законодавства засвідчується патентом, на промисловий зразок - свідоцтвом. Умови використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка у сфері господарювання визначаються законами. Суб`єктам господарювання належить право попереднього користувача винаходу, корисної моделі чи промислового зразка за умов, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, загальновизнаним принципам моралі та відповідає критеріям охороноздатності. Промисловим зразком може бути зовнішній вигляд виробу або його частини, що визначається, зокрема, лініями, контурами, кольором, формою, текстурою та/або матеріалом виробу, та/або його оздобленням. Набуття прав на зареєстрований промисловий зразок засвідчується свідоцтвом, в якому наводиться внесене до Реєстру зображення промислового зразка. Обсяг правової охорони, що надається на зареєстрований промисловий зразок, визначається зображенням промислового зразка, внесеного до Реєстру.

Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» (код 39881013) є власником права на промисловий зразок (чинне з 27.05.21) «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» (номер заявки s2021 00487, дата подання заявки 31.03.21, індекс(и) Міжнародної класифікації промислових зразків 06-03, повне ім`я автора ОСОБА_3 ) на підставі Свідоцтва на промисловий зразок № 43783 від 26.05.2021, виданого Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності», зареєстрованого в Державному реєстрі України промислових зразків 26.05.21, що опубліковано у офіційному бюлетені №21 від 26.05.2021.

Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» власник промислового зразка має виключне право використовувати промисловий зразок за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших осіб.

За приписами ч.1, ч.2 ст. 464 Цивільного кодексу України, майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є:

1) право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка;

2) виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії);

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту (свідоцтва), якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 27 Закону України "Про охорону прав на промисловий зразок" визначено, що захист прав на промисловий зразок здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку.

Тож у випадку неправомірного використання об`єктів інтелектуальної власності іншими особами, позивач не лише зобов`язаний негайно вчинити всі можливі дії, спрямовані на припинення їх протиправного використання, а й наділений правом, відповідно до чинного законодавства, звертатися до суду з метою захисту порушеного права інтелектуальної власності.

Отже, майнові права інтелектуальної власності, зокрема за Свідоцтвом на промисловий зразок №43783, та безпосередньо виключне право дозволяти використання та виключне право перешкоджати неправомірному використанню промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання, починаючи з 27.05.2021 року таке виключне право належить позивачеві - Товариству з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД», а його неправомірне використання - є порушенням майнових прав позивача з інтелектуальної власності.

Як передбачено нормами ч.ч. 2-4 ст. 426 ЦК України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб.

Використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1107 ЦК України, розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі таких договорів: 1) ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) ліцензійний договір; 3) договір про створення за замовленням і використання об`єкта права інтелектуальної власності; 4) договір про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності; 5) інший договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності.

Відповідно до абз.3-4 ч.2 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» використанням зареєстрованого промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням зареєстрованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення), експорт (вивезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях.

Виріб визнається виготовленим із застосуванням зареєстрованого промислового зразка, якщо зовнішній вигляд такого виробу або його частини справляє на поінформованого користувача таке саме загальне враження, як і промисловий зразок, що охороняється.

За змістом ч. 5 ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", ст.ст. 1108,1109 ЦК України, власник зареєстрованого промислового зразка має право надати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання промислового зразка на підставі ліцензійного договору.

Зокрема, згідно з ч.ч. 1, 3-4 ст. 1109 ЦК України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не подані докази того, що зареєстрований промисловий зразок «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» згідно Свідоцтва на промисловий зразок № 43783 від 26.05.2021 використовувався ним з дозволу позивача, на праві попереднього користування чи за наявності інших обставин, які дозволяють правомірне використання та не спричиняють порушення прав, що надаються Свідоцтвом.

Так, матеріали справи, а саме: копії рахунку на оплату №032 від 28.07.21, видаткової накладної №0032/2021 від 28.07.21 від 28.07.21, квитанції №940Р-Е2М8-А3МН-29АА від 28.07.21, якими позивач підтверджує факт придбання вказаних зразків у відповідача, а також

роздруківка із сайту на інтернет-ресурсі https://izi.ua./p-20290132-stol-transformer-baterflyay-zhurnalniy-obedenniy з розміщеними фото Столу-Трансформера, що продає відповідач, свідчать про те, що відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у липні 2021 року пропонував для продажу продукцію власного виробництва, виготовлену з використанням промислового зразка "СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР" за Свідоцтвом України № 43783 від 26.05.2021 року, через мережу "Інтернет".

Крім того, висновком судового експерта, викладеного у Висновку експерного дослідження від 30.12.21 №ЕД-19-21/27661-ІВ встановлено, що у виробі - столі-трансформері, який виготовлений та реалізується громадянином ОСОБА_1 , та зображення якого надані на дослідження, використано всю сукупність суттєвих ознак промислового зразка за Свідоцтвом «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» на промисловий зразок № 43783 від 26.05.21, автором якого є ОСОБА_2 та правовласником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД».

Згідно приписів ст. ст. 73, 98, 101, 102, 104 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, висновками експертів.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Судом встановлено, що наданий позивачем Висновок не відповідає вказаним вище приписам, оскільки останній не містить відомостей про те, що його підготовлено для подання до суду, а також не вказано, що особа, яка його склала - судовий експерт ОСОБА_4. повідомлена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Водночас, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 3-4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд відзначає, що відповідачем не було долучено до матеріалів справи жодного доказу на спростування висновків, зроблених експертом за наслідками проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності, а також жодних доказів на підтвердження власної позиції. Крім того, у поданому відзиві на позов відповідач зазначив про те, що дійсно останній виробляє та реалізує стіл-трансформер, фото та схеми якого зазначені в документах, що додані до позовної заяви.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що Висновок, складений за результатами експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності є належним та допустимим доказом, та є одним із письмових доказів в сукупності з іншими доказами наявними в матеріалах справи.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Верховний Суд відзначає, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Враховуючи всі докази та доводи сторін у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування "вірогідності доказів" суд приходить до висновку, що надані позивачем докази на підтвердження заявлених ним вимог, є більш вірогідними аніж докази, надані відповідачем на підтвердження його заперечень, зокрема, в частині спростовування тверджень позивача про те, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 використовує зареєстрований промисловий зразок «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» у власній господарській діяльності шляхом виробництва та продажу.

На переконання суду наведене в сукупності підтверджує факт неправомірного використання відповідачем промислового зразка за Свідоцтвом «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» на промисловий зразок № 43783 від 26.05.21, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД», автором якого є ОСОБА_2 .

За змістом п.3 ч.1 ст. 16 та ст. 432 Цивільного кодексу України, способами захисту прав інтелектуальної власності є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Частиною 3 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» визначено, що власник зареєстрованого промислового зразка має право забороняти іншим особам використовувати промисловий зразок без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав на промисловий зразок.

Статтею 26 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» визначено, що будь-яке посягання на права власника зареєстрованого промислового зразка, передбачені частиною другою статті 20 цього Закону, або будь-яке посягання на права власника незареєстрованого промислового зразка, передбачені частиною дев`ятою статті 20 цього Закону, вважаються порушенням прав власника зареєстрованого або незареєстрованого промислового зразка відповідно, що тягне за собою відповідальність згідно із законодавством.

На вимогу власника зареєстрованого або незареєстрованого промислового зразка таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику зареєстрованого або незареєстрованого промислового зразка заподіяні збитки.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи із встановлених судом обставин неправомірного використання відповідачем промислового зразка за Свідоцтвом на промисловий зразок "СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР" № 43783 від 26.05.2021, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД», суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про заборону фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виробляти, пропонувати для продажу та продавати стіл-трансформер, виготовлений із використанням всієї сукупності суттєвих ознак промислового зразка за свідоцтвом України " НОМЕР_2 від 26.05.2021, автором якого є ОСОБА_2 та правовласником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 33106,60 грн, з яких: 2481,00 грн судового збору, 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 5625,60 грн витрат на проведення судової експертизи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема:

чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Звертаючись з даним позовом, позивачем наведений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, до яких включено, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35 000 грн.

24 травня 2022 року на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надійшов розрахунок судових витрат позивача, яким сторона по справі повідомляє про те, що у зв`язку із розглядом даної справи позивач поніс наступні судові витрати: судовий збір у розмірі 2481,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн; та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 5625,60 грн. Зазначені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. До розрахунку позивачем надано копію платіжного доручення №801 від 27.01.22 на суму 15 000,00 грн.

У матеріалах справи містяться копія Договору про надання правової допомоги від 19.07.21, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000413 від 20.07.18, копія ордера на надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1021420 від 19.01.2022.

Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021 (надалі - Договір від 19.07.21), останній був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» (Клієнт) в особі директора Шкурка А.В. та Адвокатським об`єднанням «Міжнародний правовий захист», в особі адвоката Вольфовського С.О. (надалі - Адвокат) (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЧН №000413 від 20.07.18, видане на підставі рішення Ради адвокатів Чернігівської області).

За умовами Договору від 19.07.21 (п. 1.1.), Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а саме: підготовка позовної заяви про захист прав інтелектуальної власності на промисловий зразок та супроводження справи в Господарському суді Чернігівської області та, в разі необхідності, в Північному апеляційному господарському суді.

Відповідно до визначеного у Договорі порядку оплати послуг адвоката (п.4.1.-4.3.3.) отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі в розмірі 35000,00 грн. Графік сплати адвокатського гонорару: 10 000 (десять тисяч) грн. у строк 3 дні з дати укладення даного договору; 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. у строк 10 календарних днів з дня відкриття провадження у справі; 10 000 (десять тисяч) грн. у строк 10 календарних днів з дня ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, якщо клієнт визнає необхідним про супроводження справи в суді апеляційної інстанції.

На виконання умов п.4.3.1. та п.4.3.2. Договору від 19.07.21 позивачем на користь Адвокатського об`єднання «Міжнародний правовий захист» було вчинено платежі на загальну суму 25 000,00 грн, в тому числі: в сумі 10 000,00 грн згідно платіжного доручення № 330 від 27.07.2021 (на підставі виставленого рахунку - фактури №79 від 26.07.21); в сумі 15 000,00 грн згідно платіжного доручення №801 від 27.01.22.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката з надання правової допомоги. Відповідачем не подано заперечень щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим суд зазначає наступне.

Обґрунтованість та співмірність понесених витрат на професійну правничу допомогу слід досліджувати з урахуванням ч. 3 ст. 13 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідна правова позиція викладена у вказаній вище постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 922/2875/18.

За змістом ст. 13, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до Господарського суду Чернігівської області подано не було.

В той же час суд вважає за необхідне зазначити наступне:

для включення всієї суми гонорару у відшкодування відповідно до ст. 129 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідний висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 922/2875/18.

Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Беручи до уваги те, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи»; часткова відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідний висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19.

Як вже було вказано вище, сторони в Договорі про надання правової допомоги від 19.07.21 визначили розмір адвокатського гонорару 35 000,00 грн. У поданому розрахунку та заявленому клопотанні позивач просить стягнути 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладання на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 25 000,00 грн., оскільки винагорода адвоката в зазначеному розмірі, на думку суду, є завищеною щодо відповідача та неспівмірною зі складністю справи: остання з урахуванням обсягу та характеру доказів у ній, кількості сторін по своїй суті не є складною і як наслідок - не потребувала пошуку та вивчення адвокатом позивача значної кількості судової практики та приписів діючого законодавства України зі спірного питання для складання позовної заяви.

Приймаючи до уваги позицію відповідача під час судового провадження, викладену у відзиві на позов (інших заяв по суті відповідачем подано не було), та зважаючи на те, що позивач в особі його представника не скористався правом на подання відповіді на відзив, а отже не потребував витрачання додаткового часу на підготовку відповідей.

Крім того, суд зауважує, що під час судового провадження було проведено два судові засідання, серед них одне було призначене та проведене за клопотанням представника позивача - адвоката Вольфовського С.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, про що зазначалось в ухвалі суду від 23.05.22 по справі, та що підтверджується протоколом судового засідання від 26.05.22. Тобто, у представника позивача фактично не було потреби забезпечувати свою явку як безпосередньо до Господарського суду Чернігівської області (господарський суд за місцезнаходженням відповідача) і витрачати додатково час та грошові кошти на відрядження, так і до будь - якого іншого суду (у випадку участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду (наприклад за місцезнаходженням позивача)).

Таким чином, суд вважає судові витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 25 000,00 грн є непропорційними до предмету позову та неспівмірними з ним.

Враховуючи наведене вище, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за доцільне покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення 5625,60 грн витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, суд виходить з наступного. Як зазначено судом вище, наявний в матеріалах справи Висновок експертного дослідження від 30.12.21 №ЕД-19-21/27661-ІВ не є висновком експерта у розумінні відповідних процесуальних приписів, зокрема не містить відомості, що оцінку підготовлено для подання до суду, а також обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому витрати на оплату вказаного експертного дослідження не є судовими витратами у розумінні п.2 ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, та розподілу і покладенню на відповідача у відповідній пропорції не підлягають.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про припинення порушення прав інтелектуальної власності задовольнити повністю.

Зобов`язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) припинити порушення прав інтелектуальної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ ІН ХЕД" (14021, м. Чернігів, вул. Гребінки, 89, код 39881013) шляхом заборони виробляти, пропонувати для продажу та продавати стіл-трансформер, виготовлений із використанням всієї сукупності суттєвих ознак промислового зразка за свідоцтвом України на промисловий зразок «СТІЛ-ТРАНСФОРМЕР» № 43783 від 26.05.2021, автором якого є ОСОБА_2 та правовласником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» (14021, м. Чернігів, вул. Гребінки, 89, код 39881013).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ІН ХЕД» (14021, м. Чернігів, вул. Гребінки, 89, код 39881013) 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. судового збору, та 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2022.

Суддя А.С.Сидоренко