ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2022 Справа № 912/185/22
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.
за участю секретаря судового засідання Волошин Р.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, м. Кропивницький

в інтересах держави в особі Позивача 1: Міністерства внутрішніх справ, м. Київ,

Позивача 2: Головного управління Національної гвардії України, м. Київ,

Позивача 3: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Олександрія, Кіровоградської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум», м. Львів

про стягнення 95 855,66 грн

за участю представників сторін:
прокурор: Гонтар А.Д.;

від позивача -1 : не з`явився;

від позивача 2: Бондаренко О.В.;

від позивача 3: не з`явився;

від відповідача : не з`явився;

Хід розгляду справи.
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі: Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" про стягнення 95 855,66 грн, що складається з 45 000,00 грн штрафу та 50 855,66 грн збитків, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 02.02.2022 позовну заяву Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі: Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" про стягнення 95 855,66 грн з додатками направлено за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

22.02.2022 до Господарського суду Львівської області надійшли матеріали позовної заяви № 912/185/22 та за результатом автоматизованого розподілу справи між суддями були передані для розгляду судді О.Д. Запотічняк.

Ухвалою від 02.03.2022 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк у 5 (пять) календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 17.03.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 10.05.2022.

Ухвалою від 10.05.2022 суд відклав розгляд справи на 24.05.2022.

Ухвалою від 24.05.2022 суд відклав розгляд справи на 31.05.2022.

В судове засідання 31.05.2022 з`явився прокурор та представник Відповідача -2, надали пояснення по суті спору, просили позов задоволити. Представники позивачів 1, 3 та відповідача не з`явились, причин не явки не вказали. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження в справі від 17.03.2022 (ідентифікатор поштового відправлення 855) вручено Відповідачу 13.04.2022 р.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з введення на території України воєнного стану), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням ч. 2 ст. 178 ГПК України.

В судовому засіданні 31.05.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Правова позиція прокурора в інтересах Міністерства внутрішніх справ, Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
У позовній заяві - прокурор зазначає про часткове виконання відповідачем договірних зобов`язань за Договором постачання природного газу № 104/ КЕС від 21.10.2021, зокрема, останній здійснив поставку газу у листопаді, грудні 2020 та січні 2021 року, натомість у лютому, березні 2021 року поставку газу здійснено не було.

16.02.2021 військовою частиною НОМЕР_1 отримано лист ТОВ «Кастум», в якому вказано, що Відповідач припинив співпрацю з військовою частиною з 01 лютого 2021 року.

Враховуючи невиконання зобов`язань з поставки газу, сторони уклали додаткову угоду № 5 від 18.02.2021 про розірвання договору.

З огляду на вказане, позивач - 2 змушений був укласти новий договір на поставку газу з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» №01/ПГ-1952-Т від 19.02.2021, та закупити газ по ціні 9749,97 грн за 1000 куб. м., у зв`язку із чим поніс збитки у розмірі 50855,66 грн. Додатково за відмову від постачання газу за Договором № 104/ КЕС від 21.10.2021, на підставі п. 6.5 Договору, прокурор просить стягнути з відповідача 45 000,00 грн штрафу.

Правова позиція відповідача.
Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати збитків не подав. Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини встановлені судом.
09.09.2020 на замовлення військової частини НОМЕР_1 були оголошені відкриті торги (UА-2020-09-09-001349-а) згідно коду ДК 021:2015 (СРУ 2008) - 09120000-6 - Газове паливо (Газ природній) «Лот № 1 Природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами» з обсягом виконання робіт чи надання послуг - 50 тис м. куб.

21.10.2020 за результатами проведеної закупівлі між Військовою частиною НОМЕР_1 (споживачем) та переможцем процедури за Лотом №1 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум» (постачальником), укладено договір № 104/КЕС постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язався забезпечувати поставку у 2020-2021 році газове паливо (ДК 021:2015 - 09120000-6 - Природний газ виключно для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а споживач зобов`язується приймати природний газ та своєчасно оплачувати його вартість відповідно до умов цього договору.

За умовами наведеного Договору:

- поставка природного газу здійснюються протягом періоду споживання з жовтня 2020 року по квітень 2021 року в обсязі Лот 1 - 50000 куб. м., в тому числі виходячи помісячного обсягу: листопад 2020 року - 8000 куб.м.; грудень 2020 року - 12000 куб.м.; січень 2021 року- 11000 куб.м.; лютиу 2021 року -10000 куб.м.; березень 2021 року - 7000 куб.м.; квітень 2021 року - 1000 куб.м. (п. 1.2);

- передача обсягів газу від Постачальника Споживачеві у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 2.7);

- загальна вартість всього обсягу поставки складає 225 000,00грн (абз.2 п.3.1);

- ціна за 1000 куб. м. природного газу на момент укладання договору, з урахуванням тарифів на послуги транспортування по території України становить 4500,00 грн з ПДВ, в т.ч.: ціна природного газу 3613,42 грн, послуги замовлення (бронювання) потужності 136,58 грн, ПДВ 750,00 грн (абз. 1 п. 3.1);

- споживач зобов`язується, зокрема, здійснювати повні і своєчасні розрахунки за поставлений і спожитий природний газу згідно умов, визачених Договором (п. 5.4.4);

- постачальник зобов`язується, зокрема: відшкодовувати збитки, завдані споживачу у випадку невиконання або неналежного виконання постачальником своїх зобов`язань за цим Договором (п. 5.2.6);

- у випадку відмови від постачання газу за даним договором, постачальник перераховує на розрахунковий рахунок споживача штраф у розмірі 20% від загальної вартості цього договору (п. 6.5);

- припинення чи розірвання Договору можливе за взаємною угодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін на підставі та в порядку, встановлених чинним законодавством України та Договором. Одностороннє розірваній Договору не допускається (п. 11.2);

- за невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 6.1);

- Договір вступає в силу з моменту його підписання ті діє в частині постачання природного газу до 03.05.2021, а в частині розрахунків - до повного їх закінчення (п. 11.1);

- припинення чи розірвання Договору можливе за взаємною згодою сторін. Шляхом підписання додаткової угоди до Договору або за рішенням суду на вимогу однієї із Сторін на підставі та в порядку, встановлених чинним законодавством України та Договором. Одностороннє розірвання Договору не допускається (п. 11.2);

- всі зміни до цього Договору оформлюються письмовими додатковими угодами (п. 11.3).

Відповідно до умов Додаткової угоди № 2 від 04.12.2020 до Договору № 104/КЕС від 21.10.2020 сторони погодили викласти пункт 3.1 Договору в новій редакції, а саме:

- 3.1. ціна за 1000 куб. м. природного газу на момент укладання договору, з урахуванням тарифів на послуги транспортування по території України становить 4927,56 грн з ПДВ, в т.ч.: ціна природного газу 3992,48 грн, послуги замовлення (бронювання) потужності 136,58 грн, ПДВ 798,50 грн.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 3 від 24.12.2020 до Договору № 104/КЕС від 21.10.2020 сторони погодили викласти пункт 3.1 Договору в новій редакції, а саме:

- 3.1. ціна за 1000 куб. м. природного газу на момент укладання договору, з урахуванням тарифів на послуги транспортування по території України становить 5283,07 грн з ПДВ, в т.ч.: ціна природного газу 4288,74 грн, послуги замовлення (бронювання) потужності 136,58 грн, ПДВ 857,75 грн.

Відповідно до п. 4 Додаткових угод № 2 від 04.12.2020 та № 3 від 24.12.2020, ці Додаткові угоди укладені в двох примірниках для кожної сторони та набирають чинності з моменту їх підписання сторонами, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України.

Актами здачі-прийняття № РН-0001295 від 30.11.2020, № РН-0001508, № РН-0000225 від 31.01.2021 підтверджується поставка природного газу по договору № 104/КЕС від 21.10.2020 в наступних обсягах: в листопаді 2020 - 3,655 т.куб.м.; в грудні 2020 - 5,807 т.куб.м.; в січні 2021 - 6,786 т.куб.м. Оплата даних поставок природного газу підтверджується платіжними дорученнями № 149 від 28.01.2021 (за листопад 2020), №150 від 28.01.2021, №344 від 18.02.2021, №418 від 24.02.2021 (за грудень 2020) та № 419 від 24.02.2021, № 641 від 22.03.2021 (за січень 2021).

Однак, ТОВ «Кастум» не виконанав зобов`язання щодо поставки природного газу в лютому, березні та квітні 2021 року.

16 лютого 2021 року до військової частини НОМЕР_1 надійшло повідомлення ВАТ з газопостачання та газифікації «Кіровоградгаз» вих. №03-1/759 від 16.02.2021 про відсутність постачальника з доданим повідомленням № 172 від 15.02.2021 про припинення (обмеження) газопостачання.

На звернення до ТОВ «Кастум» щодо причин відсутності постачальника та врегулювання питання щодо недопущення припинення газопостачання військовою частиною НОМЕР_1 , отримано від ТОВ «Кастум» лист вих. № 16/02/1 від 16.02.2021, в якому вказано, що останній припинив співпрацю з військовою частиною з 01 лютого 2021 року.

18.02.2021 року між Військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ «Кастум» була укладена додаткова угода № 5 про припинення дії договору у зв`язку з невиконанням постачальником своїх зобов`язань за договором.

19.02.2021 за результатами проведеної закупівлі газового палива (природного газу) (UА-2021-02-24-006710-b) між Військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України укладено договір постачання природного газу № 101/ПГ-1952-Т. За умовами п.1.1. договору постачальник зобов`язався протягом строку дії договору передавати споживачеві товар: (ДК 021:2015 (СРУ) - 09120000-6 «Газове паливо» - природний газ) включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язався приймати та оплачувати газ на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору (з урахуванням додаткової угоди від 13.05.2021 № 1) загальний плановий обсяг постачання газу з 19 лютого 2021 по 31 березня 2021 року за Договором складає 4,599 тис.куб.м. Відповідно до п. 5.1. договору ціна за 1000 кубічних метрів газу становить 8124,975 грн без ПДВ, крім того ПДВ (20%) 1624.995 грн, що разом з ПДВ складає 9749,97 грн.

На виконання умов вказаного договору військовій частині здійснено постачання природного газу в обсязі 4,599 м.куб. у лютому 2021 року, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № 3591 від 28.02.2021 за спожитий природний газ на суму 44840,11 грн з ПДВ, оплата за спожитий природній газ у лютому 2021 підтверджується платіжними дорученнями № 778 від 25.03.2021, №1003 від 14.04.201, №1029 від 20.04.2021 та № 1150 від 26.04.2021. Військова частина оплатила за отриманий газ на 20 543,27 грн більше, аніж мала би оплатити у випадку належного виконання ТзОВ «Кастум» умов договору №104/КЕС від 21.10.2021.

19.03.2021 за результатами проведеної закупівлі між Військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України укладено договір постачання природного газу №101/ПГ- 2039-Т. За умовами п.1.1. договору постачальник зобов`язався протягом строку дії договору передавати споживачеві товар «Газове паливо» включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язався приймати та оплачувати газ на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору плановий обсяг постачання газу з 01 березня 2021 по 30 квітня 2021 року за Договором складає 65,500 тис.куб.м.: в березні 2021 - 58,000 т.куб.м.; в квітні 2021 - 7,000 т.куб.м.

Відповідно до п. 5.1. договору ціна за 1000 кубічних метрів газу становить 8124,975 грн без ПДВ, крім того ПДВ (20%) 1624.995 грн, що разом з ПДВ складає 9749,97 грн.

На виконання умов вказаного договору військовій частині здійснено постачання природного газу в обсязі 6,786 м.куб. у березні 2021 року, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № 5358 від 01.04.2021 за спожитий природний газ на суму 583711,27 грн з ПДВ та Актом № 79 від 29.04.2021, оплата за спожитий природній газ у березні 2021 підтверджується платіжними дорученнями № 2274 від 28.07.2021, №2465 від 13.08.201, №2584 від 28.08.2021, № 2606 від 01.09.2021, № 1224 від 29.04.2021, № 1253 від 07.05.2021, № 1435 від 21.05.2021, № 1606 від 02.06.2021, № 1803 від 22.06.2021 та № 2272 від 28.07.2021. Військова частина оплатила за отриманий газ на 30 312,39 грн більше, аніж мала би оплатити у випадку належного виконання ТзОВ «Кастум» умов договору №104/КЕС від 21.10.2021.

Відтак, внаслідок неналежного виконання ТОВ «Кастум» договірних зобов`язань за Договором поставки газу, прокурор звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави з метою стягнення з відповідача штрафу в розмірі 45 000,00 грн та збитків в розмірі 50 855,66 грн (різниця між оплаченим газом НАК «Нафтогаз Україна» за ціною 9749,97 грн за 1000 куб.м. та ціною за якою мав бути поставлений та оплачений газ ТОВ «Кастум» у розмірі 5283,07 грн за 1000 куб. м. за лютий, березень 2021 року).

Оцінка суду.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначаються Законом України «Про ринок природного газу».

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору на постачання природного газу № 104/КЕС від 21.10.2020.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, розроблені на виконання п. 17 ч.3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема:

наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача;

відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Усі умови поставки природного газу за договором мають бути справедливими та добре відомими заздалегідь. У будь-якому випадку вся відповідна інформація має бути надана споживачеві до укладення договору (абзац 2 пункту 5 розділу ІІ Правил постачання природного газу).

Пунктом 9 розділу ІІ Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачальник зобов`язаний: забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

Згідно з пунктом 21 розділу 2 Правил постачання природного газу, споживач має право: на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Відповідно до статті 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли договірні відносини на підставі договору № 104/КЕС від 21.10.2020, який сторони уклади за наслідками відкритих торгів, що відбулись 09.09.2020. Сторонами було погоджено плановий обсяг постачання газу 50'000,00 м.куб. (п.1.2 договору) за ціною 4500 грн. з ПДВ за 1'000 м.куб. (п.3.1 договору) і строком дії в частині постачання з 21.10.2020 до 03.05.2021 року (11.1 договору).

Додатковою угодою №2 від 04.12.2020 сторони погодили збільшення ціни газу 4927,56 грн за 1000 куб. м.

Додатковою угодою №3 від 24.12.2020 сторони погодили збільшення ціни газу 5283,07 грн за 1000 куб. м.

Відповідно до пункту з розділу II Правил постачання природного газу договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу.

Згідно з положеннями п. 18 розділу II Правил постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником.

Суд відзначає, що у тендерній пропозиції TзOB «Кастум» взяло на себе зобов`язання постачати природній газ за ціною 4500,00 грн за 1'000,00 м.куб. Разом з тим, ціна за газ збільшувалась, відповідно до укладених додаткових угод, так згідно додаткової угоди № 2 4927,56 грн/1000 куб. м. та додаткової угоди № 3 5283,07 грн / 1000 куб. м.

Відповідно до ст. ст.632, 638 Цивільного кодексу України «ціна» є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін, тобто із врахуванням положень зазначених статей під час укладення договору та додаткових угод TзOB «Кастум» могло передбачити економічну невигідність їх укладення згідно змісту поданої тендерної пропозиції. У той час, потенційний постачальник не скористався правом відмовитись від укладення договору про закупівлю, а підписав договір.

З огляду на главу 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи інформаційна платформа відображає по споживачу заброньовані постачальником (постачальниками) періоди постачання природного газу і дозволяє постачальнику реєструвати на інформаційній платформі період постачання природного газу відповідно до укладених зі споживачем договорів (додаткових угод), у тому числі без зазначення кінцевої дати. Таким чином, TзOB «Кастум», уклавши договір та додаткові угоди до нього, вступив у правовідносини з позивачем та зобов`язаний був забезпечити своєчасну реєстрацію за собою споживача в інформаційній платформі, вказавши період постачання природного газу такому споживачу.

З матеріалів справи, зокрема, повідомлення оператора ГРМ Вих. № 03-1/759 від 16.02.2021 про припинення газопостачання/розподілу природного газу з 9:00 18.02.2021, вбачається, що відповідач не виконав свого обов`язку за договором.

За приписами статей 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, з метою недопущення припинення газопостачання та здійснення нової закупівлі природного газу розірвав з відповідачем договір постачання природного газу, і уклав з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» договір постачання природного газу №101/ПГ-1952-Т від 19.02.2021 за ціною 9749,97 грн. з ПДВ за 1'000м.куб.

Отже, споживач неправомірними діями постачальника був позбавлений можливості здійснювати закупівлю природного газу по ціні, встановленій договором № 104/КЕС від 21.10.2020 (враховуючи додаткові угоди) у розмірі 5283,07 грн за 1'000,00 м.куб., у зв`язку з чим поніс додаткові витрати у розмірі 50 855,66 грн.

Пунктом 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Відповідно до Правил постачання природного газу саме на постачальника природного газу покладено обов`язок забезпечити своєчасну реєстрацію споживача в Реєстрі споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді (пункт 9 розділу II Правил постачання природного газу). Постачальник відшкодовує збитки споживачеві за несвоєчасне включення споживача до Реєстру споживачів постачальника за умови дотримання споживачем договору постачання природного газу відповідно до п.4 розділу VII цих Правил.

Згідно п.5.2.6. договору постачальник зобов`язується, зокрема відшкодовувати збитки, завдані споживачу у випадку невиконання або неналежного виконання постачальником своїх зобов`язань за цим Договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Спірні правовідносини у даній справі, зокрема, виникли на підставі договору у зв`язку з настанням цивільно-правової відповідальності за його невиконання.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. Відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Із наведеного вище вбачається, що шкода є однією з неодмінних умов цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди ще називають збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є:

1)втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, відшкодування збитків це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/27566/16-ц.

Таким чином, відшкодування збитків - це одна з форм (виразу/способу) реалізації права особи на відшкодування шкоди (ст. 1166 ЦК України). А тому очевидним є те, що поняття «збитки» є вужчим ніж «шкода», оскільки входить до складових елементів останнього. Даний висновок повністю узгоджується з назвою ст. 22 ЦК України - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Логіко-змістовний аналіз вищезазначеного дозволяє дійти до висновку, що незважаючи на те, в який спосіб особа вирішить відшкодувати шкоду (у формі збитків чи в іншій формі), то об`єктом захисту у будь-якому випадку є майновий стан особи.

Ні фактично, ні юридично немає вартісної різниці між відшкодуванням шкоди у вигляді стягнення розміру витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, та відшкодуванням шкоди у вигляді стягнення розміру витрат, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Судом встановлено, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено факт понесення додаткових витрат, а також доведено факт протиправної винної поведінки відповідача (невиконання умов договору щодо поставки газу за визначеною сторонами ціною). Тому суд вважає, що у позивача наявні підстави для нарахування збитків у розмірі 50855,66 грн.

Щодо стягнення штрафу в розмірі 45 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 6.5. Договору передбачено, що у випадку відмови від постачання газу за даним договором, постачальник перераховує на розрахунковий рахунок споживача штраф у розмірі 20% від загальної вартості цього договору.

Як вбачається із укладеного між сторонами договору на постачання природнього газу № 104/КЕС від 21.10.2020, а саме абзацу 2 п. 3.1. договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 16.01.2021) загальна вартість всього обсягу поставки складає 225 000,00грн.

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільною законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Суд звертає увагу, що Договір № 104/КЕС від 21.10.2020 не містить положень щодо можливості відмови постачальника від нього або його розірвання постачальником в односторонньому порядку.

Невиконання обов`язку щодо постачання природнього газу є суттєвим порушенням умов цього договору, адже є таким, що унеможливлює досягнення цілей, задля яких такий договір укладався.

Враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастум», всупереч умов договору та положень норм статей 525, 629, 655, 662 ЦК України в односторонньому порядку відмовилось від передачі договірного обсягу газу, позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі 20% від загальної вартості цього договору згідно з умовами п. 6.5. договору в розмірі 45 000,00 грн.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Щодо звернення до господарського суду Керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах Позивачів 1, 2, 3 суд зазначає наступне.
Відповідно до Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМУ від 28 жовтня 2015 № 878, Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг.

МВС організовує в установленому порядку матеріально-технічне та ресурсне забезпечення діяльності апарату МВС та територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери його управління, Національної гвардії, зокрема приміщеннями, полігонами, засобами зв`язку, транспортними засобами, озброєнням, спеціальними засобами, пально- мастильними матеріалами, обмундируванням, іншими видами матеріально- технічних ресурсів, необхідних для виконання покладених на них завдань; організовує та забезпечує високу бойову і мобілізаційну готовність та мобілізацію Національної гвардії; забезпечує у випадках, передбачених законодавством, захист державних і власних інтересів в органах державної влади та органах місцевого самоврядування; здійснює інші повноваження, визначені законом.

МВС з метою організації своєї діяльності контролює діяльність територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну гвардію України» основними функціями Національної гвардії України, зокрема, є захист конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом; охорона громадської безпеки і порядку, забезпечення захисту та охорони життя, здоров`я, прав, свобод і законних інтересів громадян; участь у забезпеченні громадської безпеки та охороні громадської безпеки і порядку під час проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій та інших масових заходів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я громадян.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Національну гвардію України» до складу Національної гвардії України, зокрема, входять військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри).

Відповідно до ст. 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Неналежне виконання зобов`язань за договорами, укладеними з Національною гвардією України в особі військових частин, впливає на рівень їх матеріально-технічного забезпечення, внаслідок чого порушуються інтереси держави щодо забезпечення конституційних основ України.

Крім того, ненадходження коштів до державного бюджету перешкоджає державі у здійсненні покладених на неї зобов`язань.

Відповідачем фактично зірвано реалізацію замовлення для державних потреб, в результаті чого до підрозділів Національної гвардії України не надійшов замовлений природний газ при тому, що замовником (військовою частиною НОМЕР_1 ) здійснювались закупівлі для потреб оборони відповідно до річних планів закупівель.

Таким чином, у зазначеному випадку наявний державний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі органів уповноважених здійснювати захист у даних правовідносинах (Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 ).

Оскільки військова частина НОМЕР_1 самостійно оплачувала поставлений газ ТОВ «Кастум», а згодом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», відтак збитки та штраф в розмірі 95 855,66 грн необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача 3.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131 Конституції України на прокуратуру покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом України «Про прокуратуру» та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Так, у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18, до завершення розгляду якої і зупинялося провадження у цій справі, встановлено наступне:

«Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.».

10.01.2022 листами № 5-4-20 вих. - 21, №5-4-19 вих. 21 та № 5-4-24 вих. 22 Прокурор повідомив Позивачів 1, 2, 3 про вжиття заходів представницького характеру шляхом подання позову про стягнення збитків з ТОВ «Кастум» внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявний лист Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 69/20-68 від 11.01.2022р., в якому зазначено, що у військової частини не має можливості звернутись до суду з позовом про стягнення збитків, у зв`язку із відсутністю кошторисних призначень для сплати судового збору та з проханням здійснити представництво інтересів військової частини НОМЕР_1 в суді.

З врахуванням наведеного суд констатує, що Прокурором вжито всіх заходів для обґрунтованого представництва у цій справі, а підставою для подання ним позову в інтересах держави в особі Позивача є тривале невжиття Позивачами заходів щодо стягнення коштів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Згідно з п.1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім підпункту 2 пункту 2, пунктів 4 - 7, 9, 11 - 15, 17, 18, підпункту 1 пункту 19, пункту 20, пунктів 22 - 27 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня початку роботи відповідно Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур.

Згідно з п.3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Таким чином, прокурор виконав вимоги ст.53 ГПК України та належним чином обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з позовом в межах цієї справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення повністю в розмірі 95855,66 грн.

Судові витрати.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судовий збір підлягає до стягнення з Відповідача в сумі 2481,00 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум» (79019, м. Львів, проспект Чорновола, будинок 63, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 95 855,66 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум» (79019, м. Львів, проспект Чорновола, будинок 63, ) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 11, ДКСУ, м. Київ, код банку 820172, р/р UА0082762, КЕКВ 2800, ідентифікаційний код 38296363) судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2022.

Суддя Запотічняк О.Д.