ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"06" червня 2022 р. Cправа № 902/399/22
СУДОВИЙ НАКАЗ
Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником зобов`язань за договором №ВІ-304100 від 10.10.2019 про постачання електричної енергії в частині своєчасного перерахування коштів за спожиту електроенергію за лютий - квітень 2022 року.
На підтвердження викладених обставин заявником надано копію договору № ВІ-304100 від 10.10.2019 про постачання електричної енергії з додатками, копії первинних документів складених на виконання цього договору, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтується його вимога.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2022 року зазначену заяву передано для розгляду судді Шамшуріній М.В.
Згідно частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Приписами статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2481 гривень.
Згідно частини 1 статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав передбачених статтею 152 ГПК України для відмови у видачі судового наказу, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Приписами статті 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 7 частини 1 статті 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Враховуючи викладене, відповідно до статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, статей 193 Господарського кодексу України, частини 1 статті 148 ГПК України, заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України понесені заявником судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу в сумі 248,10 гривень підлягають стягненню з боржника.
На підставі викладеного, керуючись частиною 2 статті 12, статтями 129, 147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України,
5. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом II ГПК України.
6. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, надіслати боржнику.
7. Повідомити боржника, що відповідно до частин 1-2 статті 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі з дотриманням вимог встановлених частинами 3-5 статті 157 ГПК України.
8. Згідно частини 1 статті 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
10. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя Шамшуріна М.В.
Дата набрання судовим наказом законної сили "___"___________202__року.
Дата видачі судового наказу стягувачу "___"___________202__року.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання протягом трьох років.
Суддя ____________________