ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2022 Справа № 914/125/22

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадр Транспорт»

до відповідача фізичної особи-підприємця Сокола Андрія Аятовича, м. Львів

про стягнення 10375,00 грн збитків

Без виклику сторін.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадр Транспорт» до відповідача Фізичної особи-підприємця Сокола Андрія Аятовича про стягнення 10375,00 грн збитків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 для розгляду вказаного позову призначено суддю Мороз Н.В.

Ухвалою від 17.01.2022 задоволено заяву про самовідвід судді Мороз Н.В. з підстав наявності обставини перебування чоловіка судді у товариських стосунках із відповідачем.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Львівської області від 19.01.2022 № 10 проведено повторний автоматизований розподіл, за результатами якого справу передано на розгляд судді Гоменюк З.П.

Ухвалою від 24.01.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та постановив здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін.

15.02.2022 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 4206/22).

24.02.2022 Російська Федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

28.02.2022 наказом Господарського суду Львівської області № 13 з метою належного забезпечення функціонування суду затверджено Інструкцію щодо роботи суду в умовах воєнного стану. Вказаною інструкцією рекомендовано сторонам подавати позовні заяви, клопотання тощо через електронний суд або направляти їх на електронну пошту суду з використанням цифрового підпису, а також брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів з використанням системи «EasyCоn», попередньо заявивши про це клопотання.

Положеннями частин 1-2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, а також розумність строків розгляду справи судом. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 2, пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Останній день шістдесятиденного строку для розгляду цієї справи по суті відповідно до процедури розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін припадав на 25.03.2021. Однак у зв`язку із перебуванням судді Гоменюк З.П. у відпустці з 28.02.2022 по 18.03.2022, з 21.03.2022 по 23.04.2022, з 25.04.2022 по 09.05.2022 та з 10.05.2022 по 26.05.2022 включно, рішення у цій справі постановлено судом у перший робочий день після відпустки.

З огляду на викладене, суд розглянув справу по суті 27.05.2022.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач повідомляє, що між сторонами була підписана разова транспортна заявка на перевезення вантажу, на підставі якої між позивачем та відповідачем виникли взаємні господарські зобов`язання. Для виконання взятих на себе зобов`язань позивач зафрахтував транспортний засіб у третьої особи на підставі укладеного довгострокового договору на перевезення вантажів в міжнародному сполученні від 03.01.2017. Перевізник, з використанням власного автопоїзду, зобов`язання з перевезення виконав, що підтверджується записом у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 1995219 від 15.02.2019. Проте перевізник повідомив експедитора (позивача), що при виконанні навантажувальних робіт та митних процедур виник понаднормовий простій, про що перевізником складено Акт вимушеного простою автотранспорту від 15.02.2019. Позивач оплатив перевізнику витрати, пов`язані з вимушеним простоєм автотранспорту, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Таким чином у позивача (експедитора) виникли збитки на загальну суму 10375,00 грн, які станом на дату звернення з позовом до господарського суду відповідачем відшкодовані не були.

З огляду на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з ФОП Сокола Андрія Аятовича 10375,00 грн збитків.

Аргументи відповідача.

Відповідач щодо позову заперечує, зважаючи на таке. Автомобіль перевізника прибув на завантаження із запізненням, що відображено у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 1995219 від 15.02.2019, фактурі-інвойсі № D0049/19 від 15.02.2019 та експортній декларації від 15.02.2019. З вказаної CMR № 1995219 від 15.02.2019 також вбачається факт доставки вантажу неналежному одержувачу - ТОВ «БК «Горизонти», внаслідок чого належ6ний вантажоодержувач - ПП «Нордік», отримало свій вантаж через тривалий час та з понесенням додаткових витрат на транспортування, які у подальшому були компенсовані відповідачем. На переконання відповідача, позивач намагається створити ілюзію простою, оскільки транспорт перевізника прибув на завантаження 15.02.2019 і CMR № 1995219 оформлена 15.02.2019, що ставить під сумнів факт існування простою, як такого. Аргументи позивача щодо невідповідності ваги вантажу тій, що вказана у технічній документації, взятій із глобальної системи пошуку, відповідач не вважає доцільними, оскільки із заявки № 902/02/044 від 06.02.2019 випливає, що позивач та перевізник заздалегідь погодили вагу вантажу обсягом до 24 тон.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

06.02.2019 між фізичною особою-підприємцем Соколом Андрієм Аятовичем (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квадр Транспорт» (експедитор, позивач) була підписана разова заявка на перевезення вантажу. Умовами вказаної заявки встановлено, що для виконання перевезення за маршрутом «Боснія і Герцеговина - Україна» необхідний причіп типу «трал», дата завантаження: 13-14.02.2019, термін доставки: 18-19.02.2019. У графі «додаткові умови» зазначено, що до цієї заявки додається також технічна документація.

Суд встановив, що така технічна документація, долучена до матеріалів справи, є інформаційним каталогом бульдозерів «Komatsu» різних модифікацій з наведеними технічними параметрами, та доступний для перегляду у глобальній мережі Інтернет. Наведені у каталозі характеристики є приблизними та можуть відрізнятися від реальних залежно від моделі бульдозера, комплектації тощо.

06.02.2019 ТОВ «Квадр Транспорт» та словацький перевізник «OVERSIZE s.r.o.», маючи укладений довгостроковий договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 03.01.2017 (зі змінами згідно з додатком від 24.12.2018), оформили заявку № 902/02/044.

Суд звертає увагу, що надані сторонами копії такої заявки містять різні відомості щодо деталей замовлення. Зокрема, з наданої позивачем копії вбачається відсутність погодження конкретної ваги бульдозера та зроблена вказівка «Weight / вес: According to the specification of the cargo / Согласно спецификации груза», при цьому позивач такої специфікації не надає. Як вказано вище, інформаційний каталог з модельним рядом бульдозерів не може розцінюватися як технічна документація чи специфікація на визначений товар.

З наданої відповідачем копії заявки № 902/02/044 від 06.02.2019 суд встановив, що експедитор та перевізник погодили загальну вагу обсягом до 24 тон. Така ж інформація щодо узгодженої ваги підтверджується й долученою позивачем до позовної заяви повторною претензією від 30.09.2019 за вих. № 408/09/19, що була скерована перевізником на адресу експедитора.

Зафрахтований автопоїзд словацького перевізника «OVERSIZE s.r.o.» прибув на завантаження 15.02.2019 о 20:47 годині європейського часу.

Відповідна міжнародна товарно-транспортна накладна CMR № 1995219 оформлена 15.02.2019. Цим ж числом датований Акт вимушеного простою автотранспорту, складений перевізником. Причиною простою у ньому вказані «затримка завантаження та оформлення документів». Також зазначається, що такий простій тривав з 15.02.2019 20:47 по 20.02.2019 9:29.

Із наведеної CMR № 1995219 від 15.02.2019 вбачається, що митні процедури були завершені 21.02.2019.

ТОВ «Квадр Транспорт» виставило ФОП Соколу Андрію Аятовичу рахунок-фактуру № 102-Е від 21.02.2019 на загальну суму 129035,00 грн, з яких експедиційні послуги 3362,50 грн, міжнародні транспортні послуги за маршрутом «Боснія і Гецеговина Україна» - 125000,00 грн, а також ПДВ у розмірі 672,50 грн.

На суму експедиційних послуг, з урахуванням податку на додану вартість, позивач зареєстрував відповідну податкову накладну № 40 від 21.02.2019.

Відповідач здійснив на користь позивача три платежі, що підтверджується долученими до матеріалів позову платіжними дорученнями: № 154 від 21.02.2019 на суму 40000,00 грн; № 155 від 27.02.2019 на суму 30000,00 грн; та № 159 від 01.03.2019 на суму 46503,00 грн.

22.02.2019 перевізник звернувся до експедитора (позивача) з листом про оплату наданих послуг перевезення відповідно до укладеного договору від 03.01.2017 на загальну суму 4068,65 євро, з яких сума фрахту складає 3690,00 євро, а сума простою транспортного засобу на місці завантаження 378,65 євро.

На підтвердження факту простою надаються витяги з електронної системи GPS-моніторингу у сфері транспорту MapOn.

30.09.2019 перевізник «OVERSIZE s.r.o.» звернувся до ТОВ «Квадр Транспорт» із повторною претензією про оплату вартості перевезення вантажу та відшкодування простою транспортного засобу.

15.10.2019 між словацькою компанією «OVERSIZE s.r.o.» та ТОВ «Квадр Транспорт» підписаний Акт здачі-прийняття виконаних робіт/наданих послуг № 20190076 на загальну суму 4068,65 євро. Сплата вказаної суми на користь перевізника «OVERSIZE s.r.o.» позивачем підтверджується випискою по рахунку № BN38671К від 07.04.2020 та карткою рахунку ТОВ «Квадр Транспорт» № 6852 за 2019 рік.

Водночас із цим, 15.10.2019 ТОВ «Квадр Транспорт» виставляє фізичній особі-підприємцю Соколу Андрію Аятовичу рахунок-фактуру № 102/1-Е на оплату понаднормового простою на загальну суму 10375,00 грн.

30.06.2020 позивач надсилає відповідачеві претензію про відшкодування збитків № 03-01/214 від 27.06.2020, у якій повідомляється про факт простою транспортного засобу перевізника на місці завантаження вантажу, здійснення відповідного відшкодування суми простою позивачем перевізникові, що спричинило ТОВ «Квадр Транспорт» збитки на суму 10375,00 грн, а також вимога до відповідача відшкодувати цю суму.

Відповідач у відзиві факт отримання такої претензії визнає, та в цілому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає про намагання позивача створити ілюзію простою, оскільки CMR № 1995219 оформлена 15.02.2019, тобто того ж дня, коли транспорт перевізника прибув на завантаження, та попри це перевізник повідомив експедитора про виникнення понаднормового простою при виконанні навантажувальних робіт та митних процедур, вказавши, що CMR № 1995219 була оформлена тільки 15.02.2019, про що свідчить відповідний запис у графі 21 цієї накладної. Відповідач також спростовує твердження позивача, що причиною виникнення простою слугує різниця у заявленій та реальній вазі бульдозера, який підлягав перевезенню, адже і позивач, і перевізник заздалегідь обумовили вагу вантажу до 24 тон. На переконання відповідача, дані системи GPS-моніторингу можуть слугувати хіба підтвердженням того, що автопоїзд дійсно перебував у місці завантаження, але жодним чином не дають змоги з`ясувати тривалості такого перебування, та не підтверджує факту виникнення простою з вини відповідача.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Між позивачем та відповідачем виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного договору транспортного експедирування шляхом підписання заявки від 06.02.2019.

За приписами ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

ФОП Сокіл А.А. та ТОВ «Квадр Транспорт» у заявці від 06.02.2019 погодили всі умови, які вважали істотними для здійснення замовленого перевезення вантажу.

Клієнт зобов`язаний надати експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором обов`язків, встановлених договором. Експедитор повинен повідомити клієнта про виявлені недоліки одержаної інформації, а в разі її неповноти - вимагати у клієнта необхідну додаткову інформацію. У разі ненадання клієнтом документів та необхідної інформації експедитор має право відкласти виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування до надання документів та інформації в повному обсязі. Клієнт відповідає за збитки, завдані експедиторові у зв`язку з порушенням обов`язку щодо надання документів та інформації, визначених частиною першою цієї статті (ст. 933 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується порушення перевізником строків, вказаних замовником у заявці від 06.02.2019 на перевезення вантажу, укладеної з експедитором. Транспорт перевізника прибув на завантаження на день пізніше, ніж було визначено, й поза межами робочого часу підприємства, на якому мало відбуватися завантаження. Однак наявні у справі копії документів, долучених до позову, вказують на суперечливість тверджень як позивача, так і перевізника, оскільки оформлення міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 1995219 відбулося 15.02.2019, тобто у день прибуття транспорту у місце завантаження, проте перевізник починає відлік простою автопоїзда одразу з часу його прибуття на підприємство відправника вантажу.

Також суперечливими є аргументи щодо реальної ваги вантажу, яка відрізнялася від заявленої, внаслідок чого й виник простій. З копії заявки № № 902/02/044 від 06.02.2019, долученої відповідачем до відзиву, випливає, що експедитор та перевізник погодили загальну вагу вантажу обсягом до 24 тон. Аналогічно, перевізник підтверджує таку інформацію повторною претензією від 30.09.2019 за вих. № 408/09/19, що була скерована перевізником на адресу експедитора. При цьому, у матеріалах справи відсутні вмотивовані пояснення щодо об`єктивних причин простою транспорту перевізника, адже, як вказано у CMR № 1995219 від 15.02.2019 та наголошується перевізником, вага вантажу склала 20300 кг, що входить у межі заздалегідь погодженої ваги до 24 тон.

Серед досліджених судом доказів відсутні будь-які інші документи, які б свідчили про дотримання позивачем норм статті 933 Цивільного кодексу України в частині попередження замовника (клієнта) про виявлення недостовірності отриманої від ФОП Сокола А.А. інформації та вимогу надати додаткову документацію.

Долучені до матеріалів справи докази жодним чином не доводять, що дійсно відбувся простій транспорту перевізника, як і не вказують на наявність вини замовника у виникненні додаткових витрат у позивача, як експедитора. Відтак, суд не вбачає підстав, з яких замовник фізична особа-підприємець Сокіл Андрій Аятович, зобов`язаний відшкодувати ТОВ «Квадр Транспорт» 10375,00 грн збитків.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

На підставі наявних у справі доказів дії відповідача суд не може кваліфікувати як такі, що порушили умови укладеного договору транспортного експедирування.

Надані позивачем копії документів містять суперечливі відомості, що виключає можливість об`єктивного встановлення факту, чи дійсно мав місце простій транспортного засобу іноземного перевізника у місці завантаження під час виконання взятих на себе зобов`язань з доставки обумовленого вантажу.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вказане суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

За умовами ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові відмовлено, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.05.2022.

Суддя Гоменюк З.П.