ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" травня 2022 р. Cправа № 902/189/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" (вул. Кармелюка, 65, с. Заможне, Жмеринський (Барський) район, Вінницька область, 23033)

про стягнення 185296,07 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогою до Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" про стягнення 140 735,40 грн інфляційних втрат та 44 560,60 грн трьох процентів річних від несплати заборгованості за постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 у справі № 902/790/16.

Ухвалою суду від 14.03.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/189/22 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.04.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 02.05.2018 Рівненським апеляційним господарським судом винесено постанову у справі № 902/790/16, якою визнано укладеним Договір про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій ПрАТ «Барський птахокомбінат» між Позивачем та Відповідачем, а також покладено на Відповідача судові витрати в розмірі 72 105 грн. за проведення комплексної оціночно-будівельної, оціночно-земельної та економічної експертизи.

Позивач вказує, що в силу положень статті 187 Господарського кодексу України, днем укладення Договору про обов`язків викуп акцій є 2 травня 2018 року, відтак Відповідач мав сплатити за цінні папери до 10 травня 2018 року, проте не зробив цього.

Окрім того Позивач, стверджує про виникнення у Відповідача зобов`язання по сплаті штрафу в розмірі 30% від загальної вартості цінних паперів.

За розрахунком Позивача, Відповідач зобов`язаний був сплатити на користь Позивача за Договором та постановою суду апеляційної інстанції 1 701 770,31 грн., з яких: 1 253 588,70 грн. - сума основного зобов`язання за Договором; 376 076,61 грн. сума штрафу; 72 105,00 грн. витрати по сплаті витрат за проведення комплексної оціночно-будівельної, оціночно-земельної та економічної експертизи.

Зважаючи на невиконання Відповідачем зобов`язань за Договором та постановою суду апеляційної інстанції Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 255 216,26 грн. інфляційних втрат та 133 029,16 грн. трьох відсотків річних.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 17.05.2021 у справі № 902/125/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 96509,66 грн. - 3% річних та 17 096,22 грн. - інфляційних втрат.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2021 рішення Господарського суду Вінницької області від 17.05.2021 в справі №902/125/21 змінено та стягнуто з Відповідача на користь Позивача 210726,96 грн. інфляційних втрат та 114035,92 грн. трьох відсотки річних.

Проте, ПрАТ «Барський птахокомбінат» продовжує ухилятись від сплати боргу та виконання рішень судів, з огляду на що Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 140 735,44 грн інфляційних втрат та 44 560,63 грн три проценти річних.

Ухвалою суду від 14.03.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/189/22 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.04.2022.

За результатами судового засідання 12.04.2022 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 12.04.2022 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.05.2022.

12.05.2022 через систему «Електронний суд» надійшла заява б/н від 11.05.2022 (вх. № 01-34/3668/22) представника Позивача - адвоката Землякова О.А. про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить про їх задоволення.

12.05.2022 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання б/н від 11.05.2022 (вх. № 01-34/3669/22) представника Позивача - адвоката Землякова О.А., в якому представник просить стягнути з Відповідача витрати Позивача пов`язані з правничою допомогою у розмірі 20 000,00 грн.

На визначену судом дату представник позивача не з`явився.

Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався. При цьому суд зауважує, що ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 18.04.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 948.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 17.05.2022 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 у справі № 902/790/16 за позовом громадянина ОСОБА_1 до ПрАТ "Барський птахокомбінат" про визнання укладеним договору про обов`язковий викуп простих іменних акцій, в редакції, наведеній в позовній заяві, в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 рішення Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 справі №902/790/16 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, та постановлено визнати укладеним договір про обов`язковий викуп простих іменних акцій між Позивачем та Відповідачем в редакції, висвітленій в пункті 4 резолютивної частини постанови. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача судові витрати в розмірі 72 105,00 грн. за проведення комплексної оціночно-будівельної, оціночно-земельної та економічної експертизи. Також на Відповідача покладено судові витрати, які необхідно сплатити в дохід Державного бюджету України в розмірі 1762,00 грн. за розгляд позовної заяви та 2 643,00 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Верховного суду від 18.07.2018 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 в справі за № 902/790/16 залишено без змін.

Договором визначено зобов`язання Позивача передати у власність Відповідача, а Відповідача прийняття та оплати наступних цінних паперів: Тип та/або клас акцій - акції іменні прості без документарні. Найменування емітента ЦП - ПрАТ "Барський птахокомбінат". Код за ЄДРПОУ емітента ЦП - 00443097. Номінальна вартість одного ЦП - 10 грн 00 коп.. Ринкова вартість одного ЦП - 68 грн 39 коп.. Код цінних паперів - UA. Кількість ЦП - штук 18330.

У відповідності до пункту 3.1 Договору передбачено, що ринкова вартість (ціна викупу) ЦП становить 68 грн 39 коп. за одну акцію, станом на 24 березня 2016 року - день, що передує опублікуванню в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів Позивача - 27 квітня 2016 року.

За змістом пункту 3.2 Договору передбачено, що загальна вартість цінних паперів, які є предметом цього Договору, становить 1 253 588 грн 70 коп..

Згідно пункту 3.3 Договору, Позивач зобов`язався протягом 2 (двох) робочих днів з дати укладання цього Договору надати Зберігачу цінних паперів, в якого у Відповідача цінних паперів відкрито рахунок в цінних паперах, на якому зберігаються ЦП, що є предметом цього договору, розпорядження про списання ЦП на рахунок Позивача разом з відповідним екземпляром Договору.

Як визначено пунктом 3.4 Договору, Відповідач зобов`язався протягом 2 (двох) робочих днів з дати підписання цього Договору надати Депозитарію цінних паперів, в якому обслуговується емісія ЦП, розпорядження на зарахування ЦП на рахунок Відповідача разом з відповідним екземпляром Договору.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що Відповідач сплачує Позивачу загальну вартість цінних паперів, вказану в пункті 3.2 цього Договору протягом 5-ти (п`яти) робочих днів з моменту укладання цього Договору.

Відповідно до пункту 4.4 Договору, у разі прострочення Відповідачем виконання пункту 3.5 Договору понад 10 днів, Відповідач сплачує Позивачу додатково до пені штраф у розмірі 30% від загальної вартості цінних паперів, зазначеної в пункті 3.2 цього Договору.

З огляду на те, що Договір про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій Відповідача визнано укладеним за рішенням суду (а саме постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 в справі № 902/790/16) відтак, в силу вимог частини 2 статті 187 Господарського кодексу України, Договір набирав чинності в день набрання чинності рішення суду - 2 травня 2018 року.

Відтак, розмір заборгованості станом на 11 травня 2018 року (дата визначена Позивачем в силу дії пункту 3.3 договору) становить 1 253 588,70 грн..

Проте, Відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати Позивачу вартості цінних паперів за Договором про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій Відповідача укладеного відповідно до постанови Рівненського апеляційного господарського суду 2 травня 2018 року.

В подальшому Позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Відповідача про стягнення 1 253 588,70 грн. вартості цінних паперів та 376 076,61 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 28.02.2019 по справі №902/347/18 позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 1 253 588,70 грн. вартості цінних паперів, 376 076,61 грн. штрафу.

27.03.2019 Господарським судом Вінницької області на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 апеляційну скаргу Відповідача на рішення Господарського суду Вінницької області від 28.02.2019 в справі №902/347/18 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 28.02.2019 у справі № 902/347/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.11.2019 касаційну скаргу Позивача задоволено. Постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 902/347/18 в частині відмови у стягненні 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу скасовано та прийнято у цій частині нове рішення, яким стягнуто з Відповідача на користь Позивача 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. У решті постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Відтак, розмір заборгованості станом на 24.07.2019 (дата набрання законної сили постанови апеляційного суду по справі №902/347/18) становив 1 629 665,31 грн. (1 253 588,70 грн. + 376 076,61 грн.).

Вказаними судовими рішеннями в справах № 902/790/16 та 902/347/18 встановлено та підтверджено обґрунтованість заявленого Позивачем позову про стягнення заборгованості в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Договором, в зв`язку з чим дані судові рішення, в силу частини 4 статті 75 Господарського процесуального України, є преюдиціальним для розгляду цієї справи, у тому числі й в частині підтвердження наявності заборгованості Відповідача за вказаний період, виходячи із якої Позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21.01.2020 прийнятої заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мельник Т.П., в ході зведеного виконавчого провадження №56694508, в рахунок часткового погашення заборгованості за наказом № 902/347/18 від 27.03.2019, постановлено передати ОСОБА_1 нежитлове приміщення "Магазин", що в цілому складається з: нежитлового приміщення літера "А" загальною площею 212,7 кв.м., ганку літера "а", ганку літера "а1" за адресою: Вінницька область, Барський район, селище Бар, вул. Кармелюка, 2 ( на даний час територія с. Заможне (згідно листа Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області від 04.09.2019 за № 02-10-217)) на суму 225 120,00 грн.

Відтак, станом на 21.01.2020, зобов`язання за Договором про обов`язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних акцій Відповідачем виконано частково, в сумі 225 120,00 грн. Тому розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 21.01.2020 становив 1 404 545,31 грн. (1629 665,31 грн. - 225 120,00 грн).

Зважаючи на невиконання Відповідачем умов Договору та винесених судових рішень по справі №902/347/18 та 902/790/16, Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Відповідача інфляційних втрат в розмірі 255 216,26 грн. за період з 21.05.2018 по 10.02.2021 та трьох процентів річних в сумі 133 029,16 грн. за період з 11.05.2018 по 10.02.2021, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 17.05.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 96 509,66 грн. - 3% річних та 17 096,22 грн.- інфляційних втрат. В решті позовних вимог відмовлено. Також даним судовим рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 074,09 грн.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2021 рішення Господарського суду Вінницької області від 17.05.2021 у справі №902/125/21 змінено, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" (вул. Кармелюка, 65, с. Заможне, Барський район, Вінницька область, 23007, ) на користь громадянина ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 210726 грн 96 коп. інфляційних втрат та 114035 грн 92 коп. трьох відсотки річних.

3. Відмовити в стягненні 44489 грн 30 коп. інфляційних втрат та 18993 грн 24 коп. трьох відсотків річних.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" (вул. Кармелюка, 65, с. Заможне, Барський район, Вінницька область, 23007, ) в дохід Державного бюджету України 4871 грн 40 коп. судового збору за подання позовної заяви."

Також постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2021 у справі № 902/125/21 вирішено питання судових витрат за розгляд апеляційної скарги та постановлено: стягнути з Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" в дохід Державного бюджету України 2848 грн 23 коп. судового збору за подання апеляційної скарги; стягнути з Відповідача на користь Позивача 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

19.10.2021, на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2021 у справі № 902/125/21, Господарським судом Вінницької області видано відповідні накази.

При цьому суд зауважує, що в матеріалах спраави відсутні і Відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення дій направлених на виконання як Договірних зобов`язань, так і судових рішень у справах № 902/347/18 та № 902/125/21.

Позивач, посилаючись на невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором про обов`язковий викуп акцій товариством належних простих іменних акцій, який визнано укладеним постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 у справі № 902/790/16, звернувся з позовом у даній справі про стягнення 3% річних у розмірі 44 560,63 грн. та інфляційних втрат у розмірі 140 735,44 грн.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 Цивільного кодексу України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами статей 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

З наведених вище норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

При цьому, суд зауважує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. ( правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц.)

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України. Відтак, приписи розділу І книги 5 Цивільного кодексу України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 Цивільного кодексу України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 Цивільного кодексу України).

Таким чином, суд зауважує, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.)

Згідно із частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статті 604 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Дана правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року в справі № 916/190/18.

Таким чином, суд резюмує, що у разі, коли судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Поряд із цим, суд зважає, що обов`язок зі сплати Відповідачем суми боргу виник у нього не лише на підставі судового рішення по справі № 902/347/18, а з Договору про обов`язковий викуп простих іменних акцій, що був укладений між Позивачем та Відповідачем (на підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду) і умови яких Відповідачем виконувалися неналежно.

Судовими рішеннями фактично тільки фіксується належна до стягнення сума боргу, однак, наявність такого рішень не припиняє грошових зобов`язань Відповідача та не позбавляє Позивача права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Як зазначено судом вище, розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 21.01.2020 (як і на день подання позову про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних) становить 1 404 545,31 грн.

У даній справі позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати на суму боргу в розмірі 1 404 545,31 грн за період з 11.02.2021 по 03.03.2022.

При цьому суд зважає, що рішенням суду у справі № 902/125/21 стягнуто 3% річних за інфляційні втрати за період з 11.05.2018 по 10.02.2021.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов висновку, що вказані вимоги є обґрунтованими, правомірними та арифметично правильно розрахованими, тому підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до вимог частитни 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають до задоволення з підстав наведених вище.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Позивач є інвалідом війни ІІІ групи, і відповідно до положень ч.1 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" прирівняний до статусу інваліду Другої світової війни, які в силу п.8 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняються від сплати судового збору.

За змістом ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволені судом в повному обсязі, зважаючи на те, що відповідач не звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету в розмірі 2 779,44 грн.

Розглядаючи клопотання Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до наявного в матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 23-02/2022, укладеного 23.02.2022 між Земляковим Анатолієм Миколайовичем (Клієнт) та адвокатом Земляковим Олексієм Анатолійовичем (Адвокат), Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

За змістом п. 1.2. Договору Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень:

- надає Клієнту правову допомогу;

- представляє Клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, боржнику у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені Клієнта державне мито, судовий сбір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах Клієнта не передбачених даним Договором.

У пункті 3.1. Договору сторони узгодили, що гонорар Адвоката при надання правової допомоги за даним Договором встановлюється у фіксованому розмірі та складає 20 000,00 грн.

Клієнт сплачує Адвокату гонорар, зазначений у п. 3.1. протягом періоду розгляду справи, але в будь-якому разі не пізніше одного місяця з моменту ухвалення удом першої інстанції рішення у справі по суті спору. (п. 3.2. Договору)

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання Сторонами своїх зобов`язань. (п. 2.1. Договору)

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Надання Адвокатом правничої допомоги Позивачу у Господарському суді Вінницької області при розгляді справи №902/189/22 підтверджується: Договором про надання правової допомоги № 23-02/2022 від 23.02.2022 та описом робіт (наданих послуг) з визначеним переліком виконаних робіт. Зокрема, за описом робіт станом на 11.05.2022 Адвокатом надано наступні послуги: консультування Клієнта з питань звернення до суду про стягнення заборгованості; складання позовної заяви; складання заяви про участь у судовому засіданні 12.04.2022 в режимі відеоконференції та направлення її відповідачу та до суду; участь у судовому засіданні 12.04.2022 в режимі відеоконференції; складання заяви про розгляд справи без участь представника позивача; складання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, матеріали справи містять ордер № 1128346 на представництво інтересів Землякова А.М. Адвокатом Земляковим О.А..

Окремо слід зазначити, що заявлена сума витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає попередньому (орієнтовному) розрахунку таких витрат, який зазначено у позовній заяві. При цьому суд враховує, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18).

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено, що слідує зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Суд враховує, що відповідно до п. 3.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар, зазначений у п. 3.1. протягом періоду розгляду справи, але в будь-якому разі не пізніше одного місяця з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення у справі по суті спору. Відтак строк оплати гонорару не сплинув.

Таким чином, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн обґрунтовано належними та допустимими доказами.

Згідно з ч. 4, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Таку правову позицію, щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Судом враховується, що Відповідач під час позовного провадження у справі №902/189/22, заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, або будь-яких заперечень щодо розміру останніх до суду не подавав.

З огляду на те, що Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, відтак у суду відсутні підстави втручатися у розмір визначеного сторонами гонорару, зміст наданих послуг та їх співмірність з предметом спору.

У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати позивача на професійну правничу допомогу в заявленому останнім розмірі, в сумі 20 000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" (вул. Кармелюка, 65, с. Заможне, Барський район, Вінницька область, 23007, ) на користь громадянина ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 44 560 грн. 63 коп. - 3% річних; 140 735 грн. 44 коп. - інфляційних втрат та 20 000 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" (вул. Кармелюка, 65, с. Заможне, Барський район, Вінницька область, 23007, ) у дохід Державного бюджету України 2 779 грн. 44 коп. судового збору (Отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, код отримувача за , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA3002856, Код класифікації доходів бюджету 22030101).

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на наступні електронні адреси: представника позивача - ; відповідача - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 26 травня 2022 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Сагайдачного, 10, м. Бар, Вінницька область, 23000)

3 - відповідачу (вул. Кармелюка, 65, с. Заможне, Жмеринський (Барський) район, Вінницька область, 23033)