ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"27" травня 2022 р. Cправа № 902/367/22
СУДОВИЙ НАКАЗ
До Господарського суду Вінницької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛАГРО" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фермерського господарства "ДЕМЕТРА ПЛЮС" заборгованості у розмірі 13 517,09 грн., яка складається з: 5 790,79 грн. - пені, 3 161,56 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 7% річних, 3 209,79 грн. - інфляційного нарахування, 1 354,95 грн. - 3% річних.
Заяву обґрунтовано неналежним виконанням зі сторони боржника умов договору поставки №17.11/20-1 від 17.11.2020, в частині повної оплати за поставлений товар.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2022, вказану заяву розподілено судді Маслію І.В..
За загальними нормами ст.193 Господарського кодексу України, ст.526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Заявлені вимоги підлягають задоволенню на підставі ст. 525, 526, 530, 610, 629 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.
Згідно ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі змісту поданої заяви про видачу судового наказу вбачається, що предметом її вимоги є стягнення заборгованості у загальному розмірі 13 517,09 грн. за неналежне виконання договору поставки №17.11/20-1 від 17.11.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛАГРО" та Фермерським господарством "ДЕМЕТРА ПЛЮС".
Положенням ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Законодавець не обмежував поняття "грошової заборгованості", визначеної статтею 148 Господарського процесуального кодексу України, певним її видом, а лише обмежив сумою такої заборгованості - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, сплачені заявником 248,10 грн судових витрат зі сплати судового збору підлягають стягненню на його користь з боржника.
Також, заявником заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн за результатами чого суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів розмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів заяви, в підтвердження надання правової допомоги заявником додано ордер на надання правової допомоги серії ВС №1142508 від 16.05.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №002261 від 20.08.2021, договір про надання правової допомоги №04/01/21 від 04.01.2021, додаткова угода про надання правової допомоги б/н від 04.01.2021, акт наданих послуг від 17.05.2022, рахунок №17-05-22 від 17.05.2022 на оплату послуг адвоката на суму 4 000,00 грн., платіжне доручення №174 від 18.05.2022 про оплату послуг адвоката у розмірі 4 000,00 грн., виписка з ЄДРЮОФОПГФ від 22.10.2020 щодо Адвокатського об`єднання "АКСЕЛО".
Таким чином понесені заявником витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтвердженими доказами.
З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами заяви в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на боржника в повному обсязі згідно із ч.9 ст. 129 ГПК України.
На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, керуючись ст. 147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України,
Суд повідомляє, що у відповідності до п.7 ч.1 ст.155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, надіслати боржнику.
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання протягом трьох років.
Суддя Ігор МАСЛІЙ
Дата набрання судовим наказом законної сили _______________
Дата видачі судового наказу стягувачу _______________