ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р. Справа №926/2518/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.,

Суддів: Кравчук Н.М.,

Кордюк Г.Т.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Агро 2007" та ОСОБА_1 б/н та б/д (вх. № 01-05/3669/21 від 04.11.2021)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2021 (повний текст рішення складено та підписано 29.04.2021, суддя Тинок О.С.)

у справі №926/2518/20

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Агро 2007", с. Котелеве, Новоселицький район, Чернівецька область

до відповідача 2: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про солідарне стягнення заборгованості у сумі 130 000 грн.

В порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ АГРО 2007» та фізичної особи ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості у сумі 130000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач згідно договору від 05 листопада 2014 року № б/н, здійснив кредитування відповідача 1 шляхом проведення відповідних платежів за рахунок кредитних коштів у межах встановлених для відповідача 1 лімітів. Відповідач 2 забезпечив виконання відповідачем 1 вимог за договором кредиту, про що 20 квітня 2015 року укладено договір поруки. Відповідач 1 умови договору щодо терміну повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконав. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 листопада 2014 року в розмірі 130000,00 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2021 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ АГРО 2007" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 листопада 2014 року в розмірі 130000,00 грн, а також 2102,00 грн судового збору.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справ підтверджено, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання умов договору у межах визначеного сторонами п`ятнадцятирічного строку у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже, наявні правові підстави для стягнення у солідарному порядку з боржників суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 130000,00 грн, оскільки відповідачами не заперечувалось отримання кредиту та не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 130000,00 грн.

Суд першої інстанції вважає, що посилання представника відповідача 2 на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач 2 розумів саме ці Умови та правила надання банківських послуг та погодився з ними, є безпідставними та не беруться судом до уваги, оскільки позивачем не ставиться вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз Агро 2007" та ОСОБА_1 оскаржили таке в апеляційному порядку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти зазначають, що надаючи оцінку доказам наданих позивачем на підтвердження перерахунку відповідачу кредитних коштів, а саме Випискам по рахунках, меморіальних ордерах, судом першої інстанції не було встановлено норми права, які регулюють критерії виникнення наведених правовідносин та залишено поза увагою доводи відповідача 1 з цього приводу.

На переконання апелянтів, роздруківки меморіальних ордерів №34 від 01.07.2015, №HSAV1BAYRV від 31.07.2015, №21 від 22.04.2015 та №HSAVF2B6JWC від 22.05.2015, доданих Банком до матеріалів справи, не є первинним паперовим документом і належним доказом здійснення траншів і отримання коштів, так як відповідні меморіальні ордери не містять посади осіб, відповідальних за проведення операції, підписів представників сторін і відбитків печатки, як Товариства, так і Банку, і навіть не є копіями оригіналів паперових. Також такі не є електронними документами, оскільки відсутній електронний цифровий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Аналогічно і Виписка за період з 22.04.2015 по 14.01.2021 з рахунку № НОМЕР_1 «Союз Агро 2007» не містить жодних підписів представника позивача, дати засвідчення, вихідного номера кореспонденції позивача, ідентифікаторів, які б засвідчували здійснення роздруківки у електронному вигляді працівником банку за допомогою електронного цифрового підпису, та інших обов`язкових реквізитів і залежить від одностороннього волевиявлення позивача, який міг до таких більш сприятливу для нього інформацію, що не свідчить про належність такого доказу.

З відповідної Виписки про рух коштів вбачається, що отримувачем грошових коштів саме на вказані дати не є відповідач «Союз Агро 2007», а інша особа, яка не є стороною у справі «Союз Агро 2014», що свідчить про те, що відповідач ТзОВ «Союз Агро 2007» не є належною стороною по справі, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

На думку апелянтів, Банком не надано належних і допустимих доказів отримання відповідачем ТзОВ «Союз Агро 2007» грошових коштів у кредит двома траншами по 130 000 грн та існування непогашеного тіла кредиту у розмірі 130 000 грн, у тому числі на виконання Заявок на гарантовані платежі, і суд першої інстанції не надав належну оцінку відповідним доказам, що є підставою для скасування рішення з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім того, апелянти вважають, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що відповідач ТзОВ «Союз Агро 2007» підписано електронним цифровим підписом заявки на гарантований платіж від 22.04.2015 та від 01.07.2015, оскільки позивачем не надано ані відомостей про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, який зазначений в сертифікаті.

Апелянти переконані, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що наданий Банком витяг з Умов і правил надання банківських послуг є частиною укладеного між сторонами Договору про приєднання, у зв`язку з чим Господарським судом Чернівецької області неправильно застосовано вимоги ч.1 ст.634 ЦК України, що є порушенням норм матеріального права та є підставою для скасування рішення.

Також апелянти вважають, що суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у застосуванні строку позовної давності.

З огляду на вищенаведене, апелянти просять скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2021 у справі №926/2518/20 і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Агро 2007" та ОСОБА_1 б/н та б/д (вх. № 01-05/3669/21 від 04.11.2021) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2021 у справі №926/2518/20 та ухвалено здійснювати розгляд справи №926/2518/20 в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін справи.

Відводів суддям в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Судове засідання не проводилось. Учасники провадження не викликались.

Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

05 листопада 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю СОЮЗ АГРО 2007 (відповідач 1) підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно цієї Заяви Відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» , Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, сторони погодили істотні умови кредитного договору, а саме:

п. 3.1.1.74. Умов банк надає послугу гарантованих платежів для виконання грошових зобов`язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і банком. Послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів (далі - гарантований платіж або заявка ), згідно якої клієнт- платник доручає банку зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами. Дата виконання гарантованого платежу може бути змінена відправником при отриманні згоди на її зміну від одержувача (шляхом підтвердження через дистанційний канал банківського обслуговування інтернет- клієнт- банк "Приват24"). Гарантований платіж може бути відкликаний (відмінений) платником виключно при отриманні згоди на її відгук (скасування) від одержувача (шляхом підтвердження через дистанційний канал банківського обслуговування інтернет- клієнт-банк "Приват24").

У разі необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет- клієнт- банк «Приват24» подає в банк заявку на договірне списання коштів за встановленою формою, обов`язковими реквізитами якої є: номер і дата заявки (присвоюються автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарському договорі, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта/кредитних/змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу. Створені в ГІриват24 заявки в обов`язковому порядку підписуються ключами електронних підписів посадових осіб клієнтів-платників (п. 3.1.1.75. Умов).

Після отримання Банком за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки, банк розглядає його на предмет надання або відмови в наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів га/або не кредитоспроможності платника (п. 3.1.1.76. Умов).

Пунктом 3.1.1.77.2. Умов передбачено, що якщо надання послуги здійснюється за рахунок кредитних коштів, Банк надає платникові кредит в розмірі, передбаченому в заявці (в межах встановленого ліміту) шляхом зарахування їх на рахунок 3648. Порядок надання банком кредиту та його порядок погашення платником здійснюється згідно и. 3.2.2 Умов.

Відповідно до п. 3.2.2.1. Умов банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені в заявці на договірне списання коштів, в обмін на зобов`язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені цим договором строки. Відновлювана кредитна лінія надається банком для виконання клієнтом платежів за заявками на договірне списання з датою виконання в майбутньому за господарськими договорами, яка не перевищує терміну повернення кредиту, та може бути змінена позичальником за згодою одержувача (шляхом підтвердження через дистанційний канал банківського обслуговування інтернет-клієнт-банк «Приват24» ), шляхом перерахування банком кредитних коштів на рахунок 3648, з подальшим перерахуванням в дату виконання на поточний рахунок одержувачів, що вказані в заявці. Після видачі кредиту, подані позичальником банку заявки можуть бути відкликані позичальником виключно при отриманні згоди на її відкликання від одержувача (шляхом підтвердження через дистанційний канал банківського обслуговування інтернет-клієнт-банк «Приват24» ).

Пунктом 3.2.2.2. Умов визначено, що термін повернення кредиту зазначений в заявці. Згідно із ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь- якого із зобов`язань, має право змінити умови цих умов, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту. У разі не погашення клієнтом заборгованості за цими умовами у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є дата, зазначена в заявці про платіж.

Під датою виконання платежу сторони узгодили дату зарахування кредитних коштів на поточний рахунок одержувача, зазначеного в заявці клієнта. Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці, у термін до 30 днів з дати виконання заявки .

За користування кредитом в період з дати ініціювання клієнтом заявки до дати виконання заявки клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 4% річних (але не менше 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного в черговій заявці клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується клієнтом в дату надання в банк чергової заявки.

У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30 червня 2014 року клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01 липня 2014 року - відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості, та 24% річних від суми заборгованості починаючи з 01 листопада 2017 року (незалежно від дати ініціювання заявки).

У разі не погашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

У випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміни облікової ставки НБУ, зміни курсу гривні до іноземної валюти 1 групи класифікатору іноземних валют понад на 5 та більше процентів, сторони на дату укладання цього договору узгодили про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом. При цьому, таке збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом не повинно перевищувати подвійного розміру процентної ставки, зазначеної в цьому пункті.

Інформацію про розмір узгодженої зміненої процентної ставки за користування кредитом банк розміщує для клієнта одним з таких способів: в письмовій формі, через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта - системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк «Приват24» , смс-повідомлення на останні відомі банку номери телефонів, наданих банку при ідентифікації та актуалізації відомостей про клієнта, або іншими засобами. Узгоджений сторонами змінений розмір процентів за користування кредитом є чинним з моменту розміщення його способом, зазначеним в цьому пункті, якщо інша дата не визначена в інформації про зміну розміру процентів.

Вказаний у пункті 3.2.2.2. строк може бути змінений згідно умов Договору.

У разі, якщо в дату виконання заявки або після неї, у клієнта на поточному рахунку недостатньо власних коштів - клієнт доручає банку в односторонньому порядку проводити списання коштів на погашення заборгованості як за рахунок власних коштів клієнта, що надходять на всі поточні рахунки, відкриті в банку, так і за рахунок невикористаних коштів по «кредитному ліміту на поточному рахунку» , правовідносини за яким регулюються розділом 3.2.1. Умов.

Відповідно до п. 3.2.2.5.2. Умов банк зобов`язується надати шляхом перерахування кредитних коштів па підставі виставлених клієнтом заявок, на цілі, відмінні від сплати страхових та/або інших платежів, у межах сум, обумовленої в заяві, а також за умови виконання клієнтом зобов`язань передбачених пунктами З.2.2.6.1., 3.2.2.6.12. цього договору.

Зобов`язання з видачі кредиту або його частини згідно з умовами цього договору виникають у банка з дня надання клієнтом заявок в межах зазначених у них сум у порядку, передбаченому п. 3.2.2.8.2. та з урахуванням п. 3.2.2.1. цього договору.

На підставі поданих до банку заявок на гарантований платіж (платіжних доручень), які були надані банку через систему інтернет-банкінгу Приват24 та підписані позичальником із використанням електронного цифрового підпису, банк здійснив кредитування Відповідача-1 шляхом проведення відповідних платежів за рахунок кредитних коштів у межах встановлених для Відповідача-1 лімітів.

Цей Договір в частині п. 3.2.2.9.4. цього Договору вступає в силу з моменту підписання цього договору, в інших частинах - з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання кредиту в рамках зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором (п. 3.2.2.11.2 Умов).

Також судами встановлено, що 20 квітня 2015 року між відповідачем 2 (Поручитель) і Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (Кредитор) укладено договір поруки № РОR265.

Згідно умов Договору поруки відповідач 2 поручився перед АТ КБ "Приватбанк" за виконання ТОВ СОЮЗ-АГРО 2007 зобов`язань за угодами-приєднанням до:

1.1.1. розділу 3.2.1 "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг, далі - Угода 1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно з п. 3.2.1.4.1.2 Угоди 1 - 30 % річних;

- за період користування кредитом згідно з п. 3.2.1.4.1.3 Угоди -1 60% річних;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17 Угоди 1 - в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання Ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.4. Угоди1 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувала на кінець банківського дня за попередній місяць.

г) кредиту в розмірі 130000,00 грн.

Якщо під час виконання Угоди 1 зобов`язання Боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладені цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою 1 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

1.1.2 до розділу 3.2.2. Кредит за послугою Гарантовані платежі Умов та правил надання банківських послуг Угода 2 по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2. Угоди 2 - 36 % річних;

- за період користування кредитом у разі прострочки згідно п. 3.2.2.2. Угоди 2 - 56 % річних;

б) винагород, штрафів, мені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності порядку та строки, зазначені у Угоді 2 ;

в) кредиту в розмірі 130000,00 грн.

Якщо під час виконання Угоди 2 зобов`язання Боржника, що забезпечені цим Договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладенні цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою 2 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

У пункті 1.2 Договору поруки передбачено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за Угодою 1 та Угодою 2 в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

У випадку невиконання Боржником зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2 , Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (п. 1.5 Договору поруки).

Пунктом 2.1.2 Договору поруки обумовлено, що у випадку невиконання Боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого пунктом 1.1 цього Договору, Кредитор має право направити Поручителю вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань. Не направлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права Кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе Поручителем зобов`язання або вимагати від Поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2 , незалежно від факту направлення чи не направлення Кредитором Поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Згідно з пунктом 4.1 Договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання Боржником та/або Поручителем всіх зобов`язань за Угодою 1 і/або Угодою 2 цей Договір припиняє свою дію.

Матеріалами справи, а саме копією виписки Банку та копіями меморіальних ордерів, підтверджується, що на виконання умов Кредитного договору від 05 листопада 2014 року позивач надав відповідачу 1 два транші кредиту, а саме 22 квітня 2015 року на суму 130000,00 грн та 01 липня 2015 року на суму 130000,00 грн.

З наявної у справі виписки банку та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 листопада 2014 року вбачається, що відповідач 1 повернув у визначений умовами договору строк, перший транш кредиту у розмірі 130000,00 грн згідно заявки від 22 квітня 2015 року, і по даній заявці відсутні будь-які нарахування.

Пунктом 3.2.2.2. Умов визначено, що термін повернення кредиту зазначений в заявці. За умовами Заявки на гарантований платіж (доручення на договірне списання) від 01 липня 2015 року, термін повернення кредиту, по цій заявці 31 липня 2015 року. Платність, умови повернення, забезпечення - згідно розділу 3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно 3.2.2.9.9. Умов, зобов`язання за цим Договором, при реалізації Банком права на стягнення неустойки, виконуються в такій послідовності: кошти, отримані від Клієнта, а також від інших уповноважених органів / осіб, для погашення заборгованості за цим Договором , перш направляються для відшкодування витрат / збитків Банку згідно п. п. 3.2.2.6.15, 3.2.2.7.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди , далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за цим Договором здійснюється не пізніше дати, зазначеної в п. 3.2.2.2 цього Договору. У разі несплати винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, визначені в цьому Договорі, вони вважаються простроченими. При розрахунку витрат Банку згідно п.п. 3.2.2.6.15, 3.2.2.7.13 цього Договору, за погодженням сторін можлива зміна термінів погашення кредиту.

З наявної у справі виписки Банку та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 листопада 2014 року вбачається, що відповідач 1 по другому траншу в розмірі 130000,00 грн (заявка від 01 липня 2015 року) прострочив строк повернення кредиту, та відповідно до вимог п. 3.2.2.9.9. Умов та правил, сплачені відповідачем 1 кошти зараховувались Банком відповідно до черговості погашення заборгованості, при цьому тіло кредиту не зменшилось і становить 130000,00 грн.

У зв`язку з порушенням строку повернення кредиту позивач згідно вимог п. 3.2.2.2. Умов та правил з серпня 2015 року нараховував відповідачу 1 відсотки в розмірі 56 % річних.

Пунктом 3.2.2.10.7 Умов та правил надання банківських послуг строки позовної давності за цим договором встановлено сторонами тривалістю у 15 років.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного Кодексу України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 2 статті 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України унормовано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З укладеного 05 листопада 2014 року Кредитного договору № б/н між позивачем і відповідачем 1 вбачається, що за своєю природою цей договір є договором приєднання, який укладений у письмовій формі та складається з вищевказаних Заяви і Умов та правил надання банківських послуг.

Частинами 1-2 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За змістом частини 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Як вбачається з Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, сторони погодили істотні умови кредитного договору.

Проаналізувавши порядок укладення і зміст Кредитного договору від 05 листопада 2014 року, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що Договір укладений у відповідності до чинного законодавства і містить усі істотні умови, необхідні для договорів даного виду.

Також судами встановлено, що 20 квітня 2015 року між відповідачем 2 (Поручитель) і Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (Кредитор) укладено договір поруки № РОR265.

Згідно з пунктом 4.1 Договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання Боржником та/або Поручителем всіх зобов`язань за «Угодою 1» і/або «Угодою 2» цей Договір припиняє свою дію.

Матеріалами справи, а саме копією виписки Банку та копіями меморіальних ордерів, підтверджується, що на виконання умов Кредитного договору від 05 листопада 2014 року позивач надав відповідачу 1 два транші кредиту, а саме 22 квітня 2015 року на суму 130000,00 грн та 01 липня 2015 року на суму 130000,00 грн.

З наявної у справі виписки банку та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 листопада 2014 року вбачається, що відповідач 1 повернув у визначений умовами договору строк, перший транш кредиту у розмірі 130000,00 грн згідно заявки від 22 квітня 2015 року, і по даній заявці відсутні будь-які нарахування.

Також дану обставину сторони визнали в судовому засіданні в суді першої інстанції, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 Господарсько-процесуального кодексу України, вона не підлягає доказуванню.

Пунктом 3.2.2.2. Умов визначено, що термін повернення кредиту зазначений в заявці. За умовами Заявки на гарантований платіж (доручення на договірне списання) від 01 липня 2015 року, термін повернення кредиту, по цій заявці 31 липня 2015 року. Платність, умови повернення, забезпечення згідно розділу 3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно 3.2.2.9.9. Умов, зобов`язання за цим Договором, при реалізації Банком права на стягнення неустойки, виконуються в такій послідовності: кошти, отримані від Клієнта, а також від інших уповноважених органів / осіб, для погашення заборгованості за цим Договором , перш направляються для відшкодування витрат / збитків Банку згідно п. п. 3.2.2.6.15, 3.2.2.7.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди , далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за цим Договором здійснюється не пізніше дати, зазначеної в п. 3.2.2.2 цього Договору. У разі несплати винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, визначені в цьому Договорі, вони вважаються простроченими. При розрахунку витрат Банку згідно п.п. 3.2.2.6.15, 3.2.2.7.13 цього Договору, за погодженням сторін можлива зміна термінів погашення кредиту.

З наявної у справі виписки Банку та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 листопада 2014 року вбачається, що відповідач 1 по другому траншу в розмірі 130000,00 грн (заявка від 01 липня 2015 року) прострочив строк повернення кредиту, та відповідно до вимог п. 3.2.2.9.9. Умов та правил, сплачені відповідачем 1 кошти зараховувались Банком відповідно до черговості погашення заборгованості, при цьому тіло кредиту не зменшилось і становить 130000,00 грн.

У зв`язку з порушенням строку повернення кредиту позивач згідно вимог п. 3.2.2.2. Умов та правил з серпня 2015 року нараховував відповідачу 1 відсотки в розмірі 56 % річних.

Пунктом 3.2.2.10.7 Умов та правил надання банківських послуг строки позовної давності за цим договором встановлено сторонами тривалістю у 15 років.

Як зазначалося, статтею 1054 Цивільного кодексу України (параграф 2 глави 71 Цивільного кодексу України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, які регулюють відносини позики (статтей 1046-1052 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок позичальника повернути позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статтей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України)

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі наявних у справі доказів встановлено невиконання відповідачем 1 зобов`язання з повернення коштів кредиту у визначені Кредитним договором від 05 листопада 2014 року строки та у встановленому порядку.

Судами встановлено, що залишок тіла кредиту складає 130000,00 грн.

За приписами статей 546 та 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом частин 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач стверджує, що відповідач 2 як поручитель не виконав за відповідача 1 зобов`язання по сплаті заявленої до стягнення заборгованості за Кредитним договором від 05 листопада 2014 року. Дані доводи позивача узгоджуються з матеріалами справи та не спростовані відповідачами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання умов договору у межах визначеного сторонами п`ятнадцятирічного строку у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже, наявні правові підстави для стягнення у солідарному порядку з боржників суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 130000,00 грн, оскільки відповідачами не заперечувалось отримання кредиту та не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 130000,00 грн.

Посилання апелянтів на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач 2 розумів саме ці Умови та правила надання банківських послуг та погодився з ними, є безпідставними та правомірно не взяті судом першої інстанції до уваги, оскільки позивачем не ставиться вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів.

Твердження апелянтів про відсутність належних та допустимих доказів отримання відповідачем 1 кредитних коштів, спростовуються матеріалами справи, а саме випискою банку та меморіальними ордерами. Крім того, в ході розгляду справи відповідач 2, який є також керівником ТОВ «Союз Агро 2007» та відповідно представляє інтереси вказаної сторони, визнав факт отримання від позивача кредиту двома траншами по 130000,00 грн, а тому в силу частини 1 статті 75 Господарського кодексу України дана обставина не підлягає доказуванню.

Посилання апелянтів на те, що умовами договору поруки не визначено строк дії поруки, спростовується матеріалами справи, а саме у п. 4.1. договору поруки позивач та відповідач 2 взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через п`ятнадцять років після укладення цього договору. У випадку виконання Боржником та/або поручителем всіх зобов`язань цей договір припиняє свою дію.

А тому, посилання апелянтів на припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України є безпідставними.

Щодо тверджень апелянтів про незастосування судом першої інстанції строків позовної давності до позовних вимог, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно статей 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 1 на виконання вимог ст. 259 Цивільного кодексу України, дійшли домовленості про збільшення строку позовної давності до 15 років, про що зазначено у п. 3.2.2.10.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно із частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до частини 5 статті 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Так, згідно заявки на гарантований платіж (доручення на договірне списання) від 01 липня 2015 року, термін повернення кредиту по цій заявці 31 липня 2015 року.

Тобто, строк виконання зобов`язання настав 31 липня 2015 року та саме з цієї дати у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання та з цієї дати починається відлік визначеної сторонами п`ятнадцятирічний строк позовної давності.

Крім того, у п. 4.1 Договору поруки від 20 квітня 2015 року, позивач та відповідач 2 взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 років після укладення цього договору.

Позивач звернувся до суду з даним позовом про захист порушеного права у жовтні 2020 року, а отже позовні вимоги заявлені в межах узгодженого між сторонами строку позовної давності.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд ухвалив оскаржуване рішення з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи заявника апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 8, 126, 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Агро 2007" та ОСОБА_1 б/н та б/д (вх. № 01-05/3669/21 від 04.11.2021) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2021 у справі №926/2518/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя Плотніцький Б.Д.

Судді Кордюк Г.Т.

Кравчук Н.М.