ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022м. ДніпроСправа № 904/8734/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Український графіт", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет", м. Харків

про стягнення нестачі вантажу у зв`язку з його незбереженням під час перевезення у загальній сумі 6 686,51 грн.

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Баворовська Г.П.

Представники:

Від позивача: Смірнова І.Г., ордер №1067410 від 28.10.2021, адвокат

Від відповідача: Козлова О.О., довіреність від 23.12.2021, провідний юрисконсульт

Від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Український графіт" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вартість нестачі вантажу у розмірі 6686,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на адресу позивача було здійснено відправлення вагону №67905968 із вантажем - коксовий дріб`язок за залізничною накладною №43916071. 22.05.2021 станцією Порт Велике Запоріжжя було видано вантаж з ознаками розкрадання, а саме було виявлено невідповідність маси вантажу вказаної в документі з масою вантажу завантаженого фактично, про що станцією Запоріжжя-Ліве було проведено комісійну видачу вантажу з переважуванням на справних електронних вагонних вагах вантажоотримувача. При переважуванні виявлено недостачу вантажу на 2500 кг., що зафіксовано у Комерційному акту №490000/66 від 18.05.2021. За вирахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто загальна сума вартості нестачі вантажу у зазначеному вагоні складає 6686,51 грн.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що відповідно до пунктів 4,5 розділу 15 Правил перевезення вантажів можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції визначається відправником. Перед навантаженням вантажів, відправник зобов`язаний пересвідчитись, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо ущільнення.

Факт технічної несправності вагону підтверджується актом про технічний стан вагону форми ГУ-106 станції Лиман регіональної філії "Донецька залізниця", в якому зазначено, що втрата можлива внаслідок наявності зазорів між кришкою люка 2 зліва і армувальним листом шкровневої балки 15х500 мм, 3 справа і армувальним листом проміжної балки 20х100 мм. Зазори закладені ганчірками.

Відповідач зазначає, що вантажовідправник самостійно не усунув вищезазначену технічну несправність.

У комерційному акті №490000/18 від 18 травня 2021 по ст. Лиман, який було підписано представником вантажоодержувача, було повторно зафіксовано наявність вищезазначених зазорів. Відповідач вважає, що виявлені при комісійному переважуванні вагона №67905968 поглиблення самі по собі не свідчить про незбережне перевезення або крадіжку вантажу, як про це зазначає позивач, а є наслідком перевезення вантажу у непридатному для цього вагоні.

За твердженням відповідача, відповідальність відповідно до п.4,5 розділу 15 Правил перевезення вантажів за втрату вантажу в повному обсязі повинен нести вантажовідправник за навантаження у непідготовлений та непридатний для перевезення дрібного вантажу вагон.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, зазначає, що залізницею було прийнято вантаж до перевезення без жодних зауважень, хоча у випадку завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони непридатні до перевезення даного виду вантажу, перевізник мав відмовитися від приймання вантажу до перевезення. Також позивач просить врахувати, що у акті про технічний стан вагону зазначено лише припущення, що втрата вантажу "можлива", а тому даний акт не може бути підставою для звільнення перевізника від відповідальності.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від цієї ж дати залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" (вантажовідправника).

Від третьої особи надійшли пояснення на позов, у яких вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а заперечення відповідача безпідставними, оскільки саме залізниця, а не вантажовідправник, у даному випадку має нести відповідальність за втрату вантажу. Третя особа зазначає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, що звільняють залізницю від відповідальності за втрату вантажу.

Також від третьої особи надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання та подальшого розгляду справи без участі представника третьої особи. Третя особа у клопотанні просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У зв`язку із впровадженням з 24.02.2022 воєнного стану, який триває станом на час розгляду справи, господарським судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження для надання можливості усім учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, що є необхідним заходом дотримання таких засад господарського судочинства як змагальність сторін та рівність учасників процесу під час розгляду даної справи. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, які згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами при розгляді справ як джерело права.

У судовому засіданні 26.05.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин втрати вантажу під час перевезення, наявність/відсутність підстав для покладення відповідальності за втрату вантажу на залізницю.

Так, судом встановлено, що 01.04.2021 між Приватним акціонерним товариством "Український графіт" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Коксовий завод "Новомет" (постачальник) укладено договір № 804/2120902/34 на поставку продукції (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання виготовити та поставити, а покупець прийняти і оплатити коксову продукцію, на умовах викладених в договорі.

Згідно з п. 2.1 договору кількість, найменування та асортимент продукції, що постачається за цим договором, зазначається сторонами в додатках до цього договору (специфікаціях).

У відповідності з п. 4.1 договору ціна та загальна вартість погодженої до постачання продукції зазначається сторонами в додатках (специфікаціях) до цього договору.

Розрахунки за цим договором здійснюються сторонами в національній валюті України, в безготівковій формі, на підставі наданих Постачальником рахунків, шляхом перерахування грошових коштів за відвантажену кількість продукції на банківський рахунок постачальника (п. 5.1 договору).

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що передача продукції від постачальника покупцю підтверджується складанням сторонами акту приймання-передачі, підписаного уповноваженими представниками постачальника та покупця. Підписання покупцем та постачальником акту приймання-передачі є належним засвідченням поставки продукції відповідно до умов цього договору та додатків (специфікації) до цього договору.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє по 31.12.2021 включно (п.11.1 договору).

29.04.2021 сторонами підписано додаток №4 до договору, відповідно до якого поставляється горішок коксовий ОК2, фракція 10-25 мм (ТУ У 19.1-00:2012), загальна вологість макс. 20,0%, зольність макс.13,0%, масова доля кусків більше 25мм Макс.1,0%, масова доля кусків, менше 10мм макс.15,0%. Поставка продукції здійснюється залізничним транспортом на умовах DАР станція порт Велике - Запоріжжя. Вантажовідправник: ТОВ "Коксовий завод "Новомет". Вантажоодержувач: ПрАТ "Укрграфіт". Строк постачання і обсяг за специфікацією: травень 2021р. - 200 тонн +/-15%.

Також 29.04.2021 сторонами підписано додаток №5 до договору, відповідно до якого поставляється дрібняк коксовий МК2, фракція 0-10 (ТУ У 123.1-01:2011), загальна вологість макс. 22,0%, зольність макс.16,0%, масова доля кусків, більше 10мм макс.8,0%. Поставка продукції здійснюється залізничним транспортом на умовах DАР станція порт Велике - Запоріжжя. Вантажовідправник: ТОВ "Коксовий завод "Новомет". Вантажоодержувач: ПрАТ "Укрграфіт". Строк постачання і обсяг за специфікацією: травень 2021р. - 200 тонн +/-15%.

Постачальником виставлено покупцю на оплату рахунки №271 від 22.05.2021 на суму 431986,18 грн. за горішок коксовий та №254 від 16.05.2021 на суму 214664,30 грн. за дрібняк коксовий.

Відповідно до меморіального ордеру №668 від 26.05.2021покупцем сплачено на користь постачальника 426833,76 грн. та відповідно до платіжного доручення №435,1 від 19.05.2021 сплачено 211961,17 грн.

На виконання умов договору між постачальником та покупцем підписано акти прийомки-передачі 271 від 27.05.2021 та №254 від 22.05.2021.

В Акті прийомки-передачі №254 від 22.05.2021 зазначено номер вагона 67905968 та номер залізничної накладної №43916071, а також кількість, якість та ціну товару.

16.05.2021 на виконання умов договору та додатку №5 до догвоору, Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" було відправлено на адресу позивача вантаж коксовий дріб`язок МК-2 фр.0-10мм. у вагоні №67905968 за залізничною накладною №43916071.

Відповідно до накладної №43916071 маса вантажу в вагоні №67905968 48500 кг.

Вагон №67905968, який прибув по залізничній накладній №43916071, виданий вантажоотримувачу зі складанням комерційного акта №490000/66/18 від 18.05.2021.

Згідно з комерційним актом виявлено зазори між кришками люків: 2 зліва і армувальним листом шкворневої балки15х500мм, 3 справа і армувальним листом проміжної балки 20х100мм. Зазори закладені ганчірками, паклею. Люка закриті, вагон бездверний, течі вантажу немає. Погрузка вище борів 100мм, розрівняна, маркована білим, скоси. Присутні заглиблення: зліва на 1-2 люками 3000х2000мм на конус до люків, справа над 3 люком 1000х1000мм на конус до люку. Об`єм кузова 76м.куб. По документу значиться тара 21400 кг, нетто 48500 кг. При комісійному переважуванні вагону у присутності комісії на справних 150т залізничних вагах повірених держ. Повірителем 02.12.2020 виявилося: брутто 67400 кг., тара з документа 21400 кг., нетто 46000 кг., що менше документа на 2500 кг. При повторному переважуванні недостача підтвердилась. Зазори додатково закладені паклею. Навантаження розрівняли. Вагон відправлений за призначенням.

Позивач вважає, що недостача вантажу виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути вартість недостачі вантажу із вирахуванням норми природної втрати в сумі 6686,51 грн., що і стало причиною спору.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України договір перевезення викладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням сторонами перевізного документа.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору перевезення.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). (ст.920 Цивільного кодексу України).

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. (ч.1 ст.924 Цивільного кодексу України).

Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (ч.1-3 ст. 314 Господарського кодексу України).

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. (ст.2 Статуту залізниць України (далі Статут), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457).

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Правила оформлення перевізних документів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084, визначають порядок оформлення перевізних документів, форми бланків перевізних документів та їх зміст.

На кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) (п.1.1. Правил оформлення перевізних документі)

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни (п.1.3. Правил оформлення перевізних документі)

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі недостачі вантажу в розмірі вартості вантажу, якого не вистачає (ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. (п.129 Статуту).

Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 затверджено Правила складання актів (стаття 129 Статуту) (далі - Правила складання актів).

При перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми (п. 1. Правил складання актів).

Комерційні акти складаються для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин (п. 2. Правил складання актів).

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала (п. 3. Правил складання актів).

Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів (п. 8. Правил складання актів).

Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці (п. 10. Правил складання актів).

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (ч.1-3 ст.314 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.23 Закону України від "Про залізничний транспорт" перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст.110 Статуту).

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за недостачу - у розмірі дійсної вартості. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (п.114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (п. 115 Статуту).

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Отже, з урахуванням норми природної втрати (2%), відповідальна недостача горішку коксового у вологому стані під час перевезення у вагоні № 67905968 становить 1276,00 кг.

Відповідно до розрахунку позивача недостача дріб`язку коксового під час перевезення становить 1530 кг. (у сухому стані).

Згідно з актом приймання-передачі від 22.05.2021 - вологість дрібняку коксового 16,6%, тобто, 1530 кг 16,6% =1276,00кг. Вартість 1 тони дрібняка коксового становить 4366,84 грн. без ПДВ (5240,21 грн. з ПДВ).

Враховуючи викладене, вартість недостачі, виявленої у вищезазначеному вагоні, з урахуванням норми природної втрати, складає 6686,51 грн.

Відповідно до ст. 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

З урахуванням викладеного, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що факт технічної несправності вагону підтверджується актом про технічний стан вагону форми ГУ-106 станції Лиман регіональної філії "Донецька залізниця". Аналогічний запис міститься в комерційному акті, який був підписаний представником вантажоодержувача. Можливою причиною втрати вантажу є нещільне прилягання кришок люків до армувальних листів хребтової балки. Вантажовідправник міг бачити даний зазор та усунути при навантаженні вагону. Отже, обставини викладені в пункті Д комерційного акту не свідчать про крадіжку вантажу, як про це зазначає позивач, а є наслідком перевезення вантажу у непридатному для цього вагоні. Виходячи з вищевикладеного, відповідальність в повному обсязі повинен нести вантажовідправник за навантаження вантажу у непідготовлений та непридатний для перевезення цього вантажу вагон.

Господарський суд зазначає, що відповідно до залізничної накладної №43916071, в графі 20 міститься запис: дрібняк коксовий МК2, фр. 0-10 мм, вантаж промаркований вапном. Тара перевірена.

Комерційним актом №490000866/18 виявлено зазори між кришками люків: 2 зліва і армувальним листом шкворневої балки15х500мм, 3 справа і армувальним листом проміжної балки 20х100мм. Зазори закладені ганчірками, паклею. Люка закриті, вагон бездверний, течі вантажу немає. Погрузка вище борів 100мм, розрівняна, маркована білим, скоси. Присутні заглиблення: зліва на 1-2 люками 3000х2000мм на конус до люків, справа над 3 люком 1000х1000мм на конус до люку. Об`єм кузова 76м.куб. По документу значиться тара 21400 кг, нетто 48500 кг. При комісійному переважуванні вагону у присутності комісії на справних 150т залізничних вагах повірених держ. Повірителем 02.12.2020 виявилося: брутто 67400 кг., тара з документа 21400 кг., нетто 46000 кг., що менше документа на 2500 кг. При повторному переважуванні недостача підтвердилась.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно з ч.3 ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Посилання відповідача на акт про технічний стан вагону від 17.05.2021 не приймається судом у якості доказу того, що вантаж перевозився у непридатному для перевезення даного вантажу вагоні, оскільки вказаний акт містить лише припущення, "що втрата вантажу можлива". При цьому зафіксовано технічну справність вагону.

Також відповідач посилається на акт загальної форми (ГУ-23) від 17.05.2021, у якому зазначено, що при приманні потяга по прибуттю було виявлено заглиблення на конуси до люків №2, №3. Суд звертає увагу, що відповідачем подано даний доказ без дотримання ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, а саме не подано даний доказ разом із відзивом на позов та не направлено даний доказ позивачу. І про це зазначає позивач.

Також, відповідно до 3 Правил складання актів, акт загальної форми складається у тих випадках, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту.

Однак у розглядуваному випадку є обов`язковим складення саме комерційного акту, що і було зроблено залізницею. Відповідно до п. 9 Правил складання актів у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

Оскільки у комерційному акту залізниця підтверджує те, що течі вантажу немає, суд доходить висновку про те, що саме залізницею було допущено незбереження вантажу під час перевезення. При цьому будь-які інші акти, що містять припущення можливої втрати вантажу тощо не мають вищої доказової сили, ніж комерційний акт.

Статтею 924 Цивільного Кодексу України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві ... Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Враховуючи той факт, що вантаж було прийнято залізницею до перевезення без будь-яких зауважень, тому саме на перевізника покладається відповідальність за незбереження вантажу.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, надані позивачем докази в підтвердження того, що втрата вантажу сталася з вини перевізника є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Український графіт" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення нестачі вантажу у зв`язку з його незбереженням під час перевезення у загальній сумі 6 686,51 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Український графіт" (69600, м. Запоріжжя, вул.. Північне шосе, 20, ідентифікаційний код 00196204) заборгованість у розмірі 6686,51 грн. (шість тисяч шістсот вісімдесят шість грн.. 51 коп.) та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.06.2022

Суддя О.М. Крижний