ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3706/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛАМ УКРАЇНА"; (вул. Рибальська, 22,Київ11,Центральна Частина Києва, Київ,01011)

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС" (вул. Генуезька, будинок 24-Б, офіс 514, Одеса, 65009)

про стягнення 5779049,93 грн.;

Представники сторін:

від позивача: Дабіжа Я.І, довіреність

від відповідача: Мастістий І.А., довіреність

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛАМ УКРАЇНА" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС" про стягнення 5 779 049,93грн.

Обґрунтовуючи позов, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛАМ УКРАЇНА" посилається на неправомірні дії Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС" які пов`язані із несвоєчасним вивезенням кукурудзи із зернового складу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 відкрито провадження у справі №916/3706/21.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року судом вжито заходи забезпечення позову та накладено решт на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 2 279 049,93грн. (два мільйона двісті сімдесят дев`ять тисяч сорок дев`ять гривень, 93 коп), які належать Товариству з обмеженою відповідальністю МВК ТРАНС (ідентифікаційний код юридичної особи: 42678269, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вулиця Генуезька, будинок 24-Б, офіс 514), що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду.

Крім того, до подання позову, судом ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.11.2021 вживались заходи забезпечення позову, накладено арешт на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 3500000 грн (три мільйони п`ятсот тисяч гривень, 00 коп), які належать Товариству з обмеженою відповідальністю МВК ТРАНС (ідентифікаційний код юридичної особи: 42678269, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вулиця Генуезька, будинок 24-Б, офіс 514), що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду. Відмовлено в решті частини заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛАМ Україна від 19.11.2021 за вх.№4-87/21, уточненої доповненням до заяви про забезпечення позову від 22.11.2021 за вх.№31340/21.

18.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову з мотивів їх безпідставності.

01.02.2022 позивач надав відповідь на відзив в якій заперечує проти обставин викладених у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, позивач вважає, що відзив на позов подано з порушенням строку, встановленого судом без поважних причин та за відсутності клопотання про поновлення строку.

Суд не погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем строку на подання відзиву з наступних підстав.

Провадження у справі відкрито 07.12.2021 року. Відповідачу запропоновано надати відзив на позов протягом 15 днів від дня отримання ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження наручно 24.12.2021, що підтверджується відміткою на ухвалі суду, отже останнім днем строку для пред`явлення відзиву є 10.01.2022.

Відзив на позов було направлено до суду 04.01.2022, що підтверджується поштовою накладною № 8012 скориставшись кур`єрською службою доставки.

Таким чином суд вважає, що відповідачем не порушено строк на подачу відзиву, а отже судом враховуються доводи які зазначені у відзиві на позов.

14.02.2022 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив в яких проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволені позову з підстав зазначених у запереченнях.

23.02.2022, суд протокольно закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням представників учасників процесу на 14.03.2022 об 12:30

14.03.2022р. судове засідання не відбулось, у зв`язку з запровадженням 24.02.2022 воєнного стану указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який 14.03.2022 згідно указу Президента України № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено до 25.04.2022.

Ухвалою суду від 12.04.2022 розгляд справи призначено на "11" травня 2022 р. о 14:00.

11.05.2022 по справі оголошено перерву на 23.05.2022.

23.05.2022 по справі оголошено перерву на 25.05.2022.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував.

В судовому засіданні 25.05.2022року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Як вказує позивач , між ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» та ТОВ «МВК ТРАНС» було укладено договір № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування (далі за текстом - Договір № ТЕО-128 або Договір1).

Відповідно до п. 1.1. Договору Експедитор взяв на себе зобов`язання за дорученням Клієнта та за його рахунок надавати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування для здійснення перевезень вантажів по території України, країн СНД та інших держав (далі за текстом - ТЕП), а Клієнт зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах даного Договору.

Відповідно до умов Договору (п. 1.2, 3.1-3.2, 3.8), вартість ТЕП може визначатися/змінюватися виключно за згодою сторін - шляхом укладення відповідних додатків/додаткових угод. Сама вартість послуг визначається у вигляді єдиного тарифу, що включає в себе як винагороду Експедитора, так і витрати останнього на організацію перевезень (п.п. 3.1.1 Договору).

Окрім того, в п. 3.8 Договору сторони узгодили алгоритм, за яким Експедитор має ініціювати підвищення договірної ціни при введенні нових тарифів і ставок залізницею та транспортними підприємствами.

У такому випадку Експедитор зобов`язаний запропонувати Клієнту перегляд тарифів і ставок на послуги Експедитора, повідомивши про свій намір заздалегідь. Після взаємного погодження сторонами нових тарифів і ставок Сторони оформлюють таке погодження Додатковою угодою до цього Договору.

У випадку відмови Клієнта погодити нові запропоновані Експедитором тарифи і ставки, Експедитор має право відмовитися від виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу (що не знаходяться в дорозі) Клієнта. Нові тарифи не поширюються на вантажі, що знаходяться в дорозі.

18.08.2021 була укладена Додаткова угода № 1 щодо вартості перевезення кукурудзи у період на листопад - грудень поточного року в кількості 40 000 мт. (вартість перевезення 1 тонни вантажу деталізована у табличній формі у пункті 1.1. Додаткової угоди № 1).

28.09.2021 була укладена Додаткова угода № 2, на підставі якої вартість послуг ТЕП на листопад-грудень була підвищена (пункт 1.1. Додаткової угоди № 2).

За умовами п. 2 Додаткової угоди № 2, у випадку порушення Експедитором своїх зобов`язань за Договором, у т.ч. безпідставної відмови від прийняття вантажу Клієнта через неподачу вагонів до завантаження, Експедитор сплачує компенсацію Клієнту із розрахунку 250,00 грн за кожну тонну неприйнятого до перевезення вантажу Клієнта згідно відповідної заявки.

З огляду на попередні спроби Експедитора підвищити ціну Договору № ТЕО-128 (що, зрештою, мало результатом укладення Додаткової угоди № 2), сторони прямо передбачили у п. 4 Додаткової угоди № 2, що ціна Договору може бути скоригована виключно на різницю збільшення тарифів й розцінок, визначених у Збірнику Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги2 (далі за текстом - Збірник тарифів). ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» неодноразово зверталось до TOB «МВК ТРАНС» із заявками на організацію перевезень продукції у листопаді 2021 року - із зернового складу ТОВ «Олам Білоцерківський Елеватор» до портового зернового терміналу TOB «ІЗТ». У порушення Договору ці заявки були залишені Експедитором без відповіді.

ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» направило на адресу ТОВ «МВК ТРАНС» лист № 637, в якому наполягало на належному виконанні заявок за Договором. ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» також попередило Експедитора про намір стягнути збитки та штрафні санкції у випадку відмови від виконання заявок. Цей лист був проігнорований Експедитором. Жодних дій, спрямованих на виконання заявок Експедитор не вчинив.

Також заявник вказує, що ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» повторно звернулось до ТОВ «МВК ТРАНС» з вимогою негайно, але не пізніше 10:00 09.11.2021 забезпечити всі погодження, необхідні для належної організації перевезень, але ця вимога також залишилась без виконання. Станом на момент пред`явлення позову жодна із заявлених Позивачем заявок у листопаді не була виконана Експедитором (підтверджується листами ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор» вих. № 95 від 16.11.2021, вих. № 96 від 22.11.2021 та вих. № 101 від 01.12.2021).

16 листопада 2021 року ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор» звернулось до Позивача з вимогою про належне виконання узгодженого сторонами плану-графіку відвантаження кукурудзи протягом листопада-грудня 2021 року (лист № 95 від 16.11.2021). Елеватор також повідомив, що ТОВ «МВК Транс» не забезпечило явку свого представника з метою оформлення наказу на навантаження та забезпечення контролю за повнотою навантаження вагонів, не вчинило будь-яких інших заходів, спрямованих на відвантаження кукурудзи. 01.12.2021 зерновий склад направив на адресу Позивача лист № 101, в якому повідомив, що станом на 01.12.2021 жодного відвантаження номінованим експедитором ТОВ «МВК Транс» за планом-графіком здійснено не було. До зазначеного листа були додані рахунок № 627 від 30.11.2021, акт-здачі-приймання робіт № 353 від 30.11.2021, а також розрахунок вартості послуг за додаткові дні зберігання протягом листопаду 2021 року у зв`язку із порушенням строків вивозу зерна (кукурудзи), погодженого сторонами у графіку відвантаження. З огляду на це 2 грудня 2021 року Позивач оплатив відповідні послуги зернового складу підтвердженням чого є платіжне доручення № 6180 від 01.12.2021.

На обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що 26.02.2021 між ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» і ТОВ «МВК ТРАНС» було укладено договір № ТЕО-128 на транспортно-експедиційне обслуговування.

Відповідно до п. 1.1. Договору Експедитор взяв на себе зобов`язання за дорученням Клієнта та за його рахунок надавати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування для здійснення перевезень вантажів по території України, країн СНД та інших держав, а Клієнт зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах даного Договору.

Сторони домовились, що заявка на перевезення вантажу з відповідними відомостями має бути сформована не пізніше, ніж за п`ять робочих днів до початку відвантаження (п.п. 2.2.1 Договору).

18.08.2021 була укладена Додаткова угода № 1 щодо вартості перевезення кукурудзи у період на листопад - грудень поточного року в кількості 40 000 мт.

28.09.2021 була укладена Додаткова угода № 2, якою встановлена вартість послуг ТЕП на листопад - грудень 2021 року.

Згідно з п. 4 Додаткової угоди № 2, ціна Договору може бути скоригована виключно на різницю збільшення тарифів й розцінок, визначених у Збірнику Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги.

Позивач зазначає, що протягом 27 - 28 жовтня він звертався до ТОВ «МВК ТРАНС» електронною поштою із заявками на організацію перевезень продукції у листопаді 2021 року - із зернового складу ТОВ «Олам Білоцерківський Елеватор» до портового зернового терміналу ТОВ «ІЗТ».

Загалом у цей період було надіслано шість заявок на наступні дати: 5 - 7 листопада, 10 - 12 листопада, 14 - 16 листопада, 17 - 19 листопада, 21 - 23 листопада та 28 - 30 листопада 2022 року. Загальна кількість кукурудзи, що підлягала перевезенню відповідно до зазначених заявок, склала 21 000 т. Однак спірні заявки не були прийняті ТОВ «МВК ТРАНС» до виконання.

29.10.2021 листом № 637 ТОВ «МВК ТРАНС» звернулось з пропозицією погодити нові ставки на перевезення на листопад 2021 року, посилаючись на підвищення ставок за користування вагонами-зерновозами.

03.11.2021 ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» направило на адресу ТОВ «МВК ТРАНС» лист № 637, в якому наполягало на належному виконанні Договору № ТЕО-128.

08.11.2021 ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» повторно звернулось до ТОВ «МВК ТРАНС» з вимогою негайно, але не пізніше 10:00 09.11.2021 забезпечити всі дії, необхідні для належної організації перевезень. Але і після зазначеного листа ТОВ «МВК ТРАНС» не прийняло спірні заявки до виконання.

Натомість 10.11.2021 ТОВ «МВК ТРАНС» звернулося до Позивача із листом № 661, у якому посилалось на те, що збільшення тарифів на використання вагонів, зокрема вагонів-зерновозів АТ «Укрзалізниця» та приватними власниками «змушує експедиторів переглядати вартість послуг з транспортного експедирування».

Позивач звертає увагу, що листи ТОВ «МВК ТРАНС» не містили пояснень щодо підстав неприйняття спірних заявок до виконання, а так само належних розрахунків на обґрунтування запропонованого підвищення вартості послуг. При цьому Відповідач не заявляв про відмову від надання транспортно-експедиторських послуг.

На думку Позивача, невиконання спірних заявок є порушенням зобов`язання у розумінні ст. 610 ЦК України та спричиняє правові наслідки, передбачені п. 3-4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, якими є сплата штрафних санкцій та відшкодування збитків.

Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди № 2 від 28 вересня 2021 року до Договору № ТЕО-128, сторони домовилися, що у випадку порушення Експедитором своїх зобов`язань за Договором, у т. ч. безпідставної відмови від прийняття вантажу Клієнта через не подачу вагонів до завантаження, Експедитор сплачує компенсацію Клієнту із розрахунку 250,00 (двісті п`ятдесят) гривень за кожну тонну неприйнятого до перевезення вантажу Клієнта або його афілійованих осіб згідно відповідної заявки.

Відповідно до наданого Позивачем розрахунку сума штрафу, що підлягає сплаті ТОВ «МВК Транс» на користь ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА», складає 5 250 000 грн.

Позивач також зазначає, що через невиконання спірних заявок було порушено узгоджений план-графік відвантаження кукурудзи. Як наслідок, він зазнав збитків у вигляді додаткових витрат на оплату послуг із зберігання зерна на елеваторі ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор».

Так, 09.09.2021 року між ТОВ «ОЛАМ Білоцерківський елеватор» (Зерновий склад) і Позивачем (Поклажодавець) було укладено договір складського зберігання № 01/66-21.

За змістом пункту 1.1. Договору, Зерновий склад зобов`язався за плату прийняти на строкове зберігання сільськогосподарську продукцію (зернові та олійні пізні культури) урожаю 2021 року, що передається йому Поклажодавецем, надавати послуги по доведенню якості отриманого на зберігання зерна до рівня, що забезпечує оптимальний режим зберігання (сушка, очищення, інші технологічні операції), а також послуг по його навантаженню. Під навантаженням вважається процес переміщення зерна з ємкостей Зернового складу на (в) ємкості, вказані Поклажодавцем.

Орієнтовна кількість зерна, що планується до передачі на зберігання, та базисні норми, згідно з якими проводиться розрахунок, визначені у пункті 1.4. Договору складського зберігання. Ця умова передбачає зберігання кукурудзи у кількості 60 000 т.

Тарифи на послуги Зернового складу, зокрема, зберігання зерна, визначені у

Додатку № 1 до Договору. Вартість зберігання зернових складає 2,52 грн з урахуванням ПДВ за 1 тону залікової ваги зерна протягом доби.

Відвантаження зерна проводиться згідно з графіком, який в обов`язковому порядку погоджується з Зерновим складом (пункт 3.9. Договору складського зберігання).

16.11.2021 листом № 95 ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор» повідомило, що ТОВ «МВК Транс» не забезпечило явку свого представника з метою оформлення наказу на навантаження та забезпечення контролю за повнотою навантаження вагонів, не вчинило будь-яких інших заходів, спрямованих на відвантаження кукурудзи. Внаслідок цього, на елеваторі критично знизилась кількість вільних ємкостей. ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор» вимагало забезпечити належне виконання узгодженого сторонами плану-графіку відвантаження кукурудзи протягом листопада-грудня 2021 року.

З метою якнайшвидшого вивезення кукурудзи Позивач вимушений був звернутись до іншої експедиторської компанії - ПП «Атланта Агро». Станом на 30.11.2021 ТОВ «Олам Україна» забезпечило подання декількох маршрутів вагонів силами ПП «Атланта Агро»: 17.11.2021 - 18.11.2021 - 45 вагонів, загальна вага кукурудзи 3075,15 тон; 27-28.11.2021 - 45 вагонів, загальна вага кукурудзи 3082,85 тон.

На підтвердження факту вивезення зерна, окрім документів, наданих ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор», Позивачем також надані залізничні накладні №№ 33305145; 33328675; 33463746; 33465683.

Позивач вказує, що 01.12.2021 ТОВ «Олам Білоцерківський елеватор» направило на адресу Позивача лист вих. № 101, в якому повідомило, що станом на 01.12.2021 жодного відвантаження номінованим експедитором ТОВ «МВК Транс» за планом-графіком здійснено не було. До зазначеного листа були додані рахунок № 627 від 30.11.2021, акт-здачі-приймання робіт № 353 від 30.11.2021, а також розрахунок вартості послуг за додаткові дні зберігання протягом листопаду 2021 року у зв`язку із порушенням строків вивозу зерна (кукурудзи), погодженого сторонами у графіку відвантаження (копії перелічених документів додаються).

Позивач також вказує, що 02.12.2021 грудня ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» оплатив відповідні послуги зернового складу, що підтверджується доданим до позовної заяви платіжним дорученням № 6180 від 01.12.2021.

Крім того, позивач зазначає, що позовна заява містить розрахунок, згідно з яким сума збитків, що підлягають стягненню з ТОВ «МВК ТРАНС», складає 529 049 грн. 93 коп.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із даним позовом до Господарського суду Одеської області за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

У відзиві зазначається, що спірні заявки дійсно були отримані та невиконані ТОВ «МВК ТРАНС». Але ТОВ «МВК ТРАНС» правомірно відмовилось від надання послуг, тому підстави для стягнення збитків та штрафних санкцій відсутні.

Так, пункт 3.8. Договору встановлює, що у випадку введення нових тарифів і ставок залізницею та транспортними підприємствами, Експедитор зобов`язаний запропонувати Клієнту перегляд тарифів і ставок на послуги Експедитора, повідомивши Клієнта про свій намір заздалегідь. Після взаємного погодження Сторонами нових тарифів і ставок, Сторони оформлюють таке погодження Додатковою Угодою до цього Договору.

Нові тарифи і ставки не поширюються на вантажі Клієнта, що знаходяться в дорозі.

У випадку відмови Клієнта погодити нові запропоновані Експедитором тарифи і ставки, Експедитор має право відмовитись від виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (що не знаходяться в дорозі) Клієнта.

На думку Відповідача, у разі незгоди Клієнта із запропонованими змінами, Експедитор має право відмовитись від свого зобов`язання з надання послуг з експедирування.

При цьому у додатковій угоді № 2 сторони визначили, що достатнім джерелом інформації з визначення різниці, на яку може корегуватись вартість перевезення, є інформація з веб-сайту Укрзалізниці, в якій зазначено відповідні ставки. За даними зазначеного веб-сайту ставка оренди за 1 добу вагону зерновоза збільшилась з 1200 у вересні до 1800 у листопаді (тобто на 600 грн.).

За таких обставин у листі від 29.10.2021 ТОВ «МВК ТРАНС» запропонувало ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» переглянути ставки на перевезення у листопаді 2021 року у зв`язку з підвищенням ставок користування вагонами-зерновозами.

Відповідач зауважує, що з моменту затвердження сторонами у серпні 2021 року додаткової угоди № 1, ставки добової оренди вагонів-зерновозів збільшувались Укрзалізницею щомісяця: до тисячі грн у вересні 2021 року, до 1200 грн у жовтні 2021 року, до 1800 грн у листопаді 2021 року та до 1900 грн у грудні 2021 року.

У грудні 2021 року вартість ціна оренди вагонів стала майже у 4 рази більшою, ніж вартість визначена сторонами у додатковій угоді № 1 та майже у 3 рази більшою, ніж вартість станом на аналогічний період минулого року (листопад - грудень 2020 року).

Відповідач зауважує, що ринкове підвищення ставок оренди вагонів та тарифів залізниці на перевезення перебувають поза впливом та контролем ТОВ «МВК ТРАНС».

Ринкове коливання ставок та тарифів є підставою для перегляду ціни договору за ініціативою Експедитора, як це визначено у пункті 3.8. Договору та пункті 4 Додаткової угоди № 2.

Також пунктом 3.8. Договору передбачені наслідки непогодження Клієнта із запропонованими Експедитором тарифами - а саме право в односторонньому порядку відмовитись від надання транспортно-експедиторських послуг.

У своїх запереченнях Відповідач звертає увагу на зміст преамбули додаткової угоди № 2 від 28.09.2021, в якій зазначено, що підставою для перегляду цін стало значне зростання вартості оренди вагонів-зерновозів, що відбулось після укладення додаткової угоди № 1.

Відповідач також зазначає, що за змістом пункту 2.1.14 Договору Експедитор зобов`язаний не приступати до виконання обов`язків за Договором до отримання від Клієнта всіх необхідних документів та іншої інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також іншої інформації, необхідної для виконання Експедитором обов`язків, передбачених даним Договором.

У свою чергу, відповідно до п. 2.2. Договору, Клієнт зобов`язаний:

не пізніше, ніж за 5 (п`ять) робочих днів до початку відвантаження направити Експедиторові заявку на перевезення вантажу із зазначенням назви вантажу, пункту навантаження та станції відправлення вантажу, обсягу, строків (початок і закінчення) навантаження, станції призначення та назви одержувача, видів супровідних документів, Інструкції із заповнення залізничної накладної (пункт 2.2.1 Договору);

забезпечити Експедитора квотою-дозволом на перевезення експортних вантажів (пункт 2.2.2. Договору);

видати Експедиторові належним чином оформлену довіреність (довіреності), складську квитанцію, лист-клопотання на вчинення юридичних дій, передбачених Договором (пункт 2.2.3 Договору);

надати Експедиторові копію ЗЕ контракту (договору) (пункт 2.2.4. Договору);

забезпечити Експедитора добовим підтвердженням порту на приймання вантажу (АРМ ОперПЛАН) (пункт 2.2.6. Договору).

Заперечуючи проти задоволення позову, Відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на ту обставину, що Позивач не зазначив у заявці всіх необхідних відомостей та не надав документів, зазначених у пунктах 2.2.2 - 2.2.4, 2.2.6 Договору. За відсутності таких інформації та документів відбулось прострочення кредитора у розумінні статті 221 Господарського кодексу України та статті 613 Цивільного кодексу України.

Отже, на думку Відповідача, оскільки Позивачем не зазначено всієї необхідної інформації в заявках та не надано необхідних документів, факт порушення Відповідачем господарського зобов`язання відсутній.

З огляду на викладене Відповідач вважає, що ним були дотримані всі необхідні передумови для реалізації права односторонньої відмови від виконання зобов`язань з договором.

Також у відзиві на позовну заяву задля перевірки обґрунтованості вимоги про стягнення збитків Відповідач вважав за необхідне з`ясувати, «…за якою вартістю позивач отримав послуги від транспортно-експедиційної компанії ПП «Атланта Агро» та чи не було розумним за існуючих обставин, погодитись на пропозицію відповідача підвищити існуючі між сторонами тарифи…».

Крім того, Відповідач просив про зменшення штрафних санкцій «щонайменше до половини розміру доведених Позивачем збитків» .

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

При вирішенні спору у справі господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Частиною 2 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 Цивільного кодексу України).

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, визначено способи захисту порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. (абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком їх у ст. 16 ЦК України, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 316 ГК України регулює питання укладення договору транспортного експедирування:

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.

Статтею 216 ГК України встановлено засади господарсько-правової відповідальності учасників господарських відносин

1. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

2. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

3. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі;

Стаття 217 ГК України встановлює засади застосування господарських санкцій як правового засобу відповідальності у сфері господарювання

1. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

2. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 219 ГК України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов`язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Засновники суб`єкта господарювання не відповідають за зобов`язаннями цього суб`єкта, крім випадків, передбачених законом або установчими документами про створення даного суб`єкта. Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності. Сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Як встановлено судом, 26.02.2021 між TOB «ОЛАМ УКРАЇНА» та TOB «МВК ТРАНС» було укладено договір № ТЕО 128 на транспортно-експедиційне обслуговування.

Сторони визначили контактних осіб (далі за текстом - Контактні особи) та їх телефони для зв`язку (п. 4.13. Договору). Зокрема, контактною особою Клієнта визначено Котовського В.І. У реквізитах Експедитора зазначено електронну адресу для листування: ІНФОРМАЦІЯ_1 (розділ 6 Договору «Місцезнаходження та реквізити сторін»).

18.08.2021 була укладена Додаткова угода № 1 щодо вартості перевезення кукурудз/ у період на листопад - грудень поточного року в кількості 40 000 мт

Вартість перевезення 1 тони вантажу деталізована у табличній формі у пункті 1.1. Додаткової угоди № 1

28.09.2021 була укладена Додаткова угода № 2, на підставі якої вартість послуг ТЕП на листопад-грудень була підвищена (пункт 1.1. Додаткової угоди № 2), а саме:

Станція відправленняСтанція призначенняЕлеваторСтавка грн./тону з ПДВ
Біла ЦеркваИЗТ/Ксенієво (експ)ТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»630
Біла ЦеркваРисоїл/чорноморськ- порт-експортТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»649
Біла ЦеркваБруклін Киев/Одеса-Порт (експ.)ТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»630
Біла ЦеркваБоріваж/ЧорноморскаяТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»630
Біла ЦеркваТІС_МВ КАРГО/ЧорономорскаяТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»630
Біла ЦеркваГрінтур Миколаїв ВантажнийТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»580
Біла ЦеркваЕВТ/Жовтнева ТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»592

Відповідно до пункту 1.2. Додаткової угоди № 2, Експедитор здійснює пошук вагонів в кількості, достатній для виконання Заявки власними силами та на власний розсуд. Вказана в п. 1.1. вартість перевезення не залежить від власника вагонів, якими буде фактично здійснене перевезення.

За умовами п. 2 Додаткової угоди № 2, у випадку порушення Експедитором своїх зобов`язань за Договором, у т.ч. безпідставної відмови від прийняття вантажу Клієнта через неподачу вагонів до завантаження, Експедитор сплачує компенсацію Клієнту із розрахунку 250,00 грн/кожну тонну неприйнятого до перевезення вантажу Клієнта згідно відповідної заявки.

Сторони прямо передбачили у п. 4 Додаткової угоди № 2, що ціна Договору може бути скоригована виключно на різницю збільшення тарифів й розцінок, визначених у Збірнику Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги

Умовами п. 5 Додаткової угоди № 2 сторони узгодили, що в усьому іншому, що не передбачено Додатковою угодою, обов`язковими будуть умови вищезазначеною Договору.

Протягом 27 - 28 жовтня Позивач неодноразово звертався до ТОВ «МВК ТРАНС» із заявками на організацію перевезень продукції у листопаді 2021 року - із зернового складу ТОВ «Олам Білоцерківський Елеватор» до портового зернового терміналу ТОВ «ІЗТ», а саме:

5-7 листопадамаршрут(3500 тонн)
10-12 листопадамаршрут(3500 тонн)
14-16 листопадамаршрут(3500 тонн)
17-19 листопадамаршрут(3500 тонн)
21-23 листопадамаршрут(3500 тонн)
28-30 листопадамаршрут(3500 тонн)

Зазначені заявки надсилалися Контактною особою Клієнта на визначену Договором електронну адресу Експедитора

29.10.2021 ТОВ «МВК ТРАНС» звернулось з проханням про перегляд ставок на перевезення на листопад 2021 року (лист № 637 від 29.10.2021)

03.11.2021 ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» направило на адресу ТОВ «МВК ТРАНС» лист № 637, в якому наполягало на належному виконанні заявок за Договором.

08.11.2021 ТОВ «ОЛАМ УКРАЇНА» повторно звернулось до ТОВ «МВК ТРАНС» з вимогою негайно, але не пізніше 10:00 09.11.2021 забезпечити всі дії, необхідні для належної організації перевезень .

10.112021 ТОВ «МВК ТРАНС» звернулося до Позивача із листом № 661, у якому повторно запропоновувало переглянути тарифи та наголосило на своєму праві відмовитись від зобов`язання у випадку, відмови від погодження нових тарифів.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Експедитора за дорученням Клієнта приймає на себе обов`язки від свого імені та за рахунок Клієнта надати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування для здійснення перевезень вантажів по території України, Країн СНД та інших держав, а Клієнт зобов`язується оплачувати послуги на умовах даного Договору (далі - ТЕП);

Перелік послуг, що надаються за цим договором, вид та найменування вантажу, заявленого до перевезення згідно з цим договором, а також пункти відправлення та призначення вантажу, ціну та загальну вартість послуг Сторони погоджують у додаткових угодах до даного Договору (пункт 1.2. Договору)

Права та обов`язки Сторін визначені розділом 2 Договору.

Зокрема, Експедитор зобов`язаний: забезпечити своєчасне замовлення і подачу вагонів під завантаження на станції відправлення Вантажу залізничними вагонами, відповідно до додаткових угод до даного Договору та отриманих від Клієнта заявок (пункт 2.1.1. Договору).

До обов`язків Експедитора віднесено також не приступати до виконання обов`язків за цим Договором до отримання від Клієнта всіх необхідних документів та іншої інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також іншої інформації, необхідної для виконання Експедитором обов`язків, передбачених даним Договором (пункт 2.1.14).

В свою чергу, відповідно до п. 2.2. Договору, Клієнт зобов`язаний:

Не пізніше, ніж за 5 (п`ять) робочих днів до початку відвантаження направити Експедиторові заявку на перевезення вантажу із зазначенням назви вантажу, пункту навантаження та станції відправлення вантажу, обсягу, строків (початок і закінчення) навантаження, станції призначення та назви одержувача, видів супровідних документів, Інструкції із заповнення залізничної накладної (2.2.1);

Забезпечити Експедитора квотою-дозволом на перевезення експортних вантажів (пункт 2.2.2);

Видати Експедиторові належним чином оформлену довіреність (довіреності), складську квитанцію (ї), лист-клопотання на вчинення юридичних дій, передбачених Договором. (2.2.3).

Надати Експедиторові копію ЗЕ контракту (Договору) (пункт 2.2.4);

Забезпечити Експедитора добовим підтвердженням порту на приймання вантажу (АРМ ОперПЛАН) (пункт 2.2.6.)

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на ту обставину, що позивач не зазначив у заявці всіх необхідних відомостей та не надав документів, зазначених у пунктах 2.2.2.-2.2.4, 2.2.6 Договору.

Із наданих позивачем заявок вбачається, що в них зазначено:

Місце відправлення (Зерновий склад ТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»);

місце призначення -(до портового терміналу ТОВ «ІЗТ);

дати навантаження

кількість та найменування вантажу (по 3500 тон кукурудзи).

Таким чином, всупереч пункту 2.2.1. Договору, в заявці не зазначено назви одержувача вантажу, видів супровідних документів та інструкції з заповнення залізничної накладної.

Крім того, позивачем не доведено, що ним було виконано пункти 2.2.2.-2.2.4, 2.2.6 Договору та надано Експедитору квоту-дозвіл на перевезення експортного вантажу; довіреності, складські квитанції, листи-клопотання на вчинення юридичних дій, передбачених договором, копію зовнішньо-економічного контракту, добове підтвердження порту на приймання вантажу.

Відсутність зазначених відомостей та документів за змістом пункту 2.1.14. забороняє Експедитору приступати до виконання обов`язків за цим договором.

Відповідно до ч. 1 статті 221 Господарського кодексу України, Прострочення кредитора, кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором.

Аналогічна за змістом норма передбачено ч. 1. ст. 613 ЦК України, відповідно до якої кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України, прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 2 ст. 613 ЦК Передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;

- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша та третя статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судом встановлено, що позивачем не зазначено всієї необхідної інформації в заявках а також не надано всіх необхідних документів, до надання яких відповідач не тільки мав право не виконувати, але за змістом пункту 2.1.14 Договору - зобов`язаний був утриматись від виконання обов`язків за договором, отже - відсутній факт порушення відповідачем господарського зобов`язання, що в свою чергу виключає наявність в діях відповідача складу господарського правопорушення.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що з листування сторін вбачається, що підставою для відмови у здійсненні перевезень була виключно неузгодження сторонами вартості перевезень, з огляду на принцип обов`язковості умов договору. Позивач повинен був розуміти, що визначені договором зобов`язання з надання Клієнтом у заявках вичерпної інформації та забезпечення Експедитора передбаченою документацією є його прямим обов`язком, виконання якого обумовлює виконання Експедитором зустрічного зобов`язання із здійснення перевезень.

Щодо неузгодження між сторонами ціни договору, суд зазначає наступне:

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував про відсутність правових підстав для запропонованого відповідачем перегляду ціну, про необгрунтованість запропонованого відповідачем підвищення ціни договору, протиправоності відмови відповідача від виконання зобов`язань за договором у зв`язку з неузгодженням сторонами підвищення ціни договору та за відсутності факту розірвання договору.

Суд не погоджується з такими доводами з огляду на наступне:

За змістом ст. 188 ГК України, Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом статті 525 ЦК України, сторона має право відмовитись від зобов`язання в односторонньому порядку тільки, якщо таке право передбачене договором або законом.

Статтею 214 ЦК України встановлені підстави та наслідки відмови від правочину. Особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, шо Ціна за договором є договірною та фіксується в додатках до Договору. У разі виникнення додаткових витрат на перевезення (які були попередньо погоджені в письмовій формі), ціна може бути переглянута і зафіксована в новому Додатку за взаємною згодою Сторін.

Пунктом 3.1.1. Договору встановлено, що Ціна договору складається із вартості послуг, визначаються за взаємною згодою Сторін і фіксуються у Додатках до цього Договору, які включають в себе провізну плату, розмір зборів за виконання Експедитором пов`язаних з організацією та здійсненням перевезень опаерацій та послуг, а також плати (винагорода), що належить Експедитору.

Пунктом 3.1.2. передбачено, що Платою (винагородою) Експедитору вважаються кошти, сплачені Клієнтом Експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату Експедитора не включаються витрати Експедитора, визначені в п. 3.1.1. даного Договору.

Відповідно до пункту 3.8. Договору, у випадку введення нових тарифів і ставок залізницею та транспортними підприємствами, Експедитор зобов`язаний запропонувати Клієнту перегляд тарифів і ставок на послуги Експедитора, повідомивши Клієнта про свій намір заздалегідь. Після взаємного погодження Сторонами нових тарифів і ставок, Сторони оформлюють таке погодження додатковою Угодою до цього Договору.

Нові тарифи і ставки не поширюються на вантажі Клієнта, що знаходяться у дорозі.

У випадку відмови Клієнта погодити нові запропоновані Експедитором тарифи і ставки, Експедитор має право відмовитись від виконання транспортно-експедиторські послуги, пов`язаних з перевезенням вантажу (що не знаходиться в дорозі) Клієнта. Нові тарифи не поширюються на вантажі, що знаходяться в дорозі.

Пунктом 4 Додаткової Угоди № 2 від 28.09.2021 року сторони домовились, що у випадку збільшення тарифів та розцінок, зазначених у п. 1.1. вище й які не залежать від Експедитора, а інформація про таке збільшення тарифів є загально відомою (щодо тарифів залізниці - відображена на веб-сайті https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/tariff_conditions/ або https://www.uz.cargo.com та визначаються в Збірнику Тарифів, завтерджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 15.09.2009 року за № 340/16356, ціна Договору може бути скоригована виключно на різницю таких тарифів та розцінок.

Таким чином, судом встановлено, що сторони в договорі передбачили право Експедитора пропонувати зміну умов договору в частині його ціни. Таке право обумовлене зміною тарифів та ставок залізницею та транспортними підприємствами. Реалізація такого права обмежена різницею на яку залізницею та транспортні підприємства змінюють тарифи та ставки. Сторонами узгоджені загальнодоступні джерела, з яких можна отримати інформацію про зміну тарифів, зокрема - Договором також передбачені правові наслідки неузгодження Клієнтом запропонованих Експедитором тарифів і ставок - в такому разі, Експедитор отримує право відмовити від зобов`язання щодо виконання транспортно-експедиторських послуг.

Із встановлених судом обставин, які не заперечуються сторонами, вбачається, що відповідач запропонував позивачу переглянути вартість транспортно-експедиторських послуг в бік їх збільшення, посилаючись на підвищення ставки за користування вагонами-зерновозами майже у чотири рази.

Зокрема, в листі від 29.10.2021 року № 637 ТОВ «МВК Транс» запропонувало позивачу наступні ставки за перевезення 1 тони вантажу з ПДВ:

Станція відправленняСтанція призначенняЕлеваторСтавка грн./тону з ПДВРізниця на яку запропоновано збільшити ставку порівняно з додатковою угодою № 2 (грн.)
Біла ЦеркваИЗТ/Ксенієво (експ)ТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»1150+ 520
Біла ЦеркваРисоїл/чорноморськ- порт-експортТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»1170+521
Біла ЦеркваБруклін Киев/Одеса-Порт (експ.)ТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»1150+520
Біла ЦеркваБоріваж/ЧорноморскаяТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»1150+520
Біла ЦеркваТІС_МВ КАРГО/ЧорономорскаяТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»1151+500
Біла ЦеркваГрінтур Миколаїв ВантажнийТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»1098+518
Біла ЦеркваЕВТ/Жовтнева ТОВ «ОЛАМ БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»1110+518
Із наданих відповідачем доказів, а саме роздруківки інформації про тарифи Укрзалізниці на оренду вагонів-зерновозів, опублікованих на веб-сайті Укрзалізниці за адресою- https://www.uz.gov.ua/cargo_transportation/tariff_conditions/stavky/stavky21/, вбачається, що добова ставка оренди одного вагону складала у серпні - 540 грн, та зростала - у вересні до 1000,00 грн., у жовтні - до 1200, 00 грн. та у листопаді до - 1800 грн.

Пунктом 4 додаткової угоди № 2 від 28 вересня 2021 року передбачено, що ціна договору може бути скоригована виключно на різницю збільшення тарифів та розцінок.

Різниця між розміром тарифу за добову оренду вагону зерновозу у період з вересня по листопад склала 1000,00 грн. - 1800,00 грн = 800 грн. В свою чергу, різниця між тарифами, визначеними у додатковій угоді № 2 від 28 вересня 2021 року та запропонованими відповідачем збільшеними тарифами склала від 518 до 521 грн.

Отже, передумови, передбачені п. 3.8. та п. 4 додаткової угоди № 2 для ініціювання перегляду були дотримані відповідачем, оскільки ставки оренди вагонів об`єктивно зросли.

Разом з тим, в листі від 03 листопада 2021 року у відповідь на пропозицію ТОВ «МВК «Транс» переглянути тарифи, позивач повідомив про свою відмову від такого перегляду з огляду на те, що вважали таку пропозицію спробою зловживання правами та намагання перекласти несприятливі наслідки настання подій, що входять до звичайних підприємницьких ризиків на Товариство, оскільки вважає, що зміна ставок на користування вагонами відбувається щорічно, має сезонний характер, є передбачуваною, тому зростання ставок входить до звичайних підприємницьких ризиків, які ТОВ «МВК Транс мало можливість спрогнозувати. В цьому ж листі, ТОВ «Олам Україна» наполягало на виконанні зобов`язань відповідачем за цінами, узгодженими в додатковій угоді № 2, та попередило про те, що у випадку відмови від виконання зобов`язань, воно буде змушене вжити негайних заходів щодо відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій.

З цієї відповіді вбачається, що позивач повністю заперечив право відповідача пропонувати переглядати тарифи, всупереч умов п. 3.8. Договору та пункту 4 додаткової угоди № 2 до Договору та відмовився від запропонованого збільшення тарифів не з підстав необґрунтованості їх розрахунку, а саме у зв`язку із запереченням самого права ТОВ «МВК Транс» ініціювати їх перегляд.

В такому випадку, наслідком відмови Клієнта від узгодження запропонованої Експедитором зміни тарифів є передбачене пунктом 3.8. Договору право Експедитора відмовитись від виконання зобов`язань з перевезення вантажу (що не знаходиться в дорозі) Клієнта.

У листі № 661 від 10.11.2021 року відповідач наголосив на такому праві та ще раз запропонував узгодити збільшення ставок перевезення, який залишився без відповіді.

Отже, оскільки ТОВ «МВК Транс» мало правові (пункт 3.8. Договору та пункт 4 додаткової угоди № 2 від 28.09.2021 року) та фактичні (збільшення тарифів залізниці на користування вагонів зерновозів) підстави для перегляду ціни договору, враховуючи відмову позивача від погодження збільшення ціни договору з мотивів заперечення наявності у експедитора самого права вимагати збільшення ціни договору як такого, та правові наслідки такої відмови у вигляді права Експедитора відмовитись від виконання заявок з перевезення, слід дійти висновку, що таке невиконання є правомірним та не утворює склад цивільного правопорушення, та не може бути підставою для застосування заходів господарської відповідальності у вигляді як стягнення збитків, так і штрафних санкцій.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову відмовити повністю.

Повне рішення буде складено 06 червня 2022 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов