ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 Справа № 914/452/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця Маца Володимира Васильовича, с. Черляни Городоцького району Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б. Фрут», м. Городок Львівської області

про стягнення 60557,30 грн збитків за Договором поставки №24/05/2019-РТ від 24.05.2019

За участю представників сторін: не викликались

Судові процедури

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Маца Володимира Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б. Фрут» про стягнення 50557,30 грн збитків за Договором поставки №24/05/2019-РТ від 24.05.2019.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18.02.2022 справу №914/452/22 передано на розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 02.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та без виклику сторін.

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про переведення боргу №99/М/2019 від 04 грудня 2019 року, за яким Первісний боржник перевів на Нового боржника грошове зобов`язання у розмірі 70118,00 грн, що виникло на підставі Договору поставки №24/05/2019-РТ від 24.05.2029 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Заперечення відповідача

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, відзиву на позовну заяву чи заяву про продовження строку для подання відзиву у встановлений ухвалою суду від 02.03.2022 п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали не подав, поважності причин пропуску строку для подання відзиву або заяви про продовження встановленого судом строку для подання відзиву не навів.

З інформації на офіційній веб-сторінці АТ «Укрпошта»: https://www.ukrposhta.ua/ на вкладці «Трекінг» за номером поштового відправлення № 938 вбачається, що скерована на юридичну адресу відповідача (Артищівська, 9/1, Городок, Городоцький район, Львівська область, 81500) копія ухвали суду від 02.03.2022 про відкриття провадження у справі була ним отримана 05.03.2022.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 8 статті 80 ГПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Обставини справи

24 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР» (Замовник, Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Мац Володимиром Васильовичем (Виконавець, Постачальник) було укладено Договір поставки №24/05/2019-РТ (Договір поставки).

Між ТОВ «Яблуневий дар» та ФОП Мац В.В. було складено, скріплено підписами та печатками обох Сторін - Акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.01.2019 - 27.11.2019, - згідно якого за даними ТОВ «Яблуневий дар» станом на 27.11.2019 року заборгованість на користь ФОП Мац В.В. становить 70118,00 (Сімдесят тисяч сто вісімнадцять гривень 00 копійок).

Пунктом 8.6. Договору поставки було передбачено, що відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим Договором однією із Сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою Стороною.

04 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯБЛУНЕВИЙ ДАР» (Первісний боржник), Фізичною особою-підприємцем Мац Володимиром Васильовичем (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Т.Б. Фрут» (Новий боржник) укладено Договір про переведення боргу №99/М/2019 (Договір про переведення боргу), відповідно до п. 1.1. якого цим Договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (Первісного боржника) у зобов`язанні, що виникло на підставі Договору №24/05/2019-РТ від 24.05.2029 року, укладеного між Первісним боржником та Кредитором (Основний договір).

Разом із Договором про переведення боргу №99/М/2019 від 04.12.2019 р. між Кредитором та Новим боржником було складено, підписано та скріплено печатками «Акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 2019 р. між ТОВ «Т.Б. Фрут» і ФОП Мац В.В. за договором ГП ВФ Договір переведення боргу №99/М/2019 від 04.12.2019р.», згідно якого за даними ТОВ «Т.Б. Фрут» на 31.12.2019 заборгованість на користь ФОП Мац В.В. становить 70 118,00 (Сімдесят тисяч сто вісімнадцять гривень 00 копійок).

10 грудня 2020 року ФОП Мац В.В. направив на адресу ТОВ «Т.Б. Фрут» заяву-претензію, щодо сплати грошового зобов`язання у повному розмірі 70 118,00 грн. (Сімдесят тисяч сто вісімнадцять гривень 00 копійок) у строк, визначений вимогою Кредитора, а саме - до 10.01.2021року.

11 грудня 2020 року ТОВ «Т.Б. Фрут» сплатило ФОП Мац В.В. 20118,00 грн.

4 листопада 2021 року Позивач ФОП Мац В.В. повторно направив на адресу ТОВ «Т.В. Фрут» Заяву-претензію від 03.11.2021р. (номер поштового відправлення 420 АТ «УКРПОШТА») з вимогами повернути грошові кошти у розмірі.

За даними з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» за відстеженням поштового відправлення 420 - воно було вручено особисто отримувачу 09.11.2021р., однак жодної відповіді від ТОВ «Т.В. Фрут» не надійшло.

11.01.2022р. ФОП Мац В.В. повторно звернувся до ТОВ «Т.В. Фрут» із вимогою-претензією (номер поштового відправлення 505 АТ «УКРПОШТА») щодо повернення суми боргу у розмірі 50 000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), яка залишена без відповіді та задоволення. При тому, що згідно даними про відстеження поштового відправлення на офіційному сайті АТ «УКРПОШТА» відправлення вручено особисто 14.01.2022р.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог окрім основного боргу в сумі 50000,00 грн позивач просить суд стягнути з відповідача 3300,00 грн штрафу, 5502,74 грн інфляційних нарахувань, 1754,56 грн 3% річних

Відповідач доказів погашення заборгованості не подав. Суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Позиція суду

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між ними Договору про переведення боргу №99/М/2019 від 04 грудня 2019 року, за яким Первісний боржник перевів на Нового боржника грошове зобов`язання у розмірі 70118,00 грн, що виникло на підставі Договору поставки №24/05/2019-РТ від 24.05.2029 року.

Згідно з п.1.2 Договору про переведення боргу Первісний боржник переводить на Нового боржника грошове зобов`язання у розмірі 70118,00 грн (Сімдесят тисяч сто вісімнадцять гривень 00 копійок), що виникло на підставі Основного договору, а Новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання.

У відповідності до п.1.3 Договору про переведення боргу Новий Боржник, підписуючи цей Договір, підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов`язана із Основним договором.

Пунктом 3.1. Договору про переведення боргу Новий боржник зобов`язується виконати зобов`язання Первісного боржника на користь Кредитора щодо сплати грошових коштів у розмірі 70 118,00 грн (Сімдесят тисяч сто вісімнадцять гривень 00 копійок), яке виникло на підставі Основного договору у строки, вказані у вимогах Кредитора.

Згідно з п.4.1 Договору про переведення боргу у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2.2. Договору про переведення боргу визначено, що Первісний боржник зобов`язаний сплатити Новому боржнику суму, вказану у п.2.1. Договору, не пізніше 11-ти календарних місяців із дня набуття чинності цим Договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Всупереч взятим на себе зобов`язанням за Договором про переведення боргу №99/М/2019 від 04 грудня 2019 року відповідач погасив заборгованість частково на суму 20118,00 грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Також згідно частини 2 ст. 625 ІІК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку розміру інфляційних нарахувань та 3 % річних, суд дійшов висновку про правильність нарахування позивачем відповідачу 5502,74 грн інфляційних нарахувань за період з 11.12.2020 по 31.12.2021 та 1754,56 грн 3 % річних за період з 11.12.2020 по 10.02.2022.

Що стосується вимоги про стягнення 3300,00 грн пені (штрафу), то суд не вбачає підстав для її нарахування з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Підставою для нарахування відповідачу пені позивач зазанчає положення ч.2 ст.343 ГК України та статті 4 Договору, відповідно до яких начебто відповідач за порушення строків повернення грошових коштів повинне сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Однак, частиною 2 ст. 343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, ані розділ 4 «Відповідальність сторін» Договору про переведення боргу №99/М/2019 від 04.12.2019, ані розділ 4 «Відповідальність сторін» Договору поставки №24/05/2019-РТ від 24.05.2019 не містять положень про відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне здійснення оплати, а відтак, вимога про стягнення 3300,00 грн пені не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 50000,00 грн основного боргу, 5502,74 грн інфляційних нарахувань за період з 11.12.2020 по 31.12.2021 та 1754,56 грн 3 % річних за період з 11.12.2020 по 10.02.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №34 від 10.02.2022.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б. Фрут» () на користь Фізичної особи-підприємця Мац Володимира Васильовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 50000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень) основного боргу, 5502,74 грн (п`ять тисяч п`ятсот дві гривні 74 копійки) інфляційних нарахувань, 1754,56 грн (одна тисяча сімсот п`ятдесят чотири гривні 56 копійок) 3 % річних за період та 2345,80 грн (дві тисячі триста сорок п`ять гривень 80 копійок) судового збору.

3. Відмовити в позові в частині стягнення 3300,00 грн пені.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 25.05.2022.

Суддя Кидисюк Р.А.