РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.05.2022Справа № 912/3151/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 912/3151/21

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград"

до Державної установи "Центр пробації"

про стягнення 5356,64 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обласне комунальне виробниче підприємство "Дніпро-Кіровоград" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Державної установи "Центр пробації" про стягнення 5356,64 грн.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 08.11.2021 позовну заяву Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" до Державної установи "Центр пробації" про стягнення 5356,64 грн передано на підставі ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1 від 17.11.2020 та Договором про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) № 1062/2 від 17.11.2020, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальній сумі 4587,98 грн, за прострочення сплати якої нараховані пеня в сумі 306,96 грн, 3% річних - 116,52 грн та інфляційні втрати в розмірі 345,18 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 позовну заяву Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

21.12.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 відкрито провадження у справі № 912/3151/21 та ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. При цьому, суд зобов`язав протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов, в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, з доданням доказів, що підтверджують обставини, викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

21.01.2022 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, посилаючись на повне виконання своїх зобов`язань за Договором про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1/905Г від 01.12.2020 та Договором про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) №1062/2/906Г від 01.12.2020 та відсутності заборгованості.

31.01.2022 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 10.02.2022 було витребувано у сторін додаткові докази по справі.

25.03.2022 на адресу Господарського суду міста Києва від сторін надійшли додаткові пояснення та докази на виконання ухвали суду від 10.02.2022.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

09.09.2021 Державна установа "Центр пробації" звернулося до Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" з заявою укласти договір про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення в приміщенні, за адресою: вул. Святомиколаївська, 18, м. Олександрія, Кіровоградська область, де розташовується Олександрійський міськрайонний відділ філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області. Щомісячна потреба у воді за вказаною адресою складає 4,02 м3.

17.11.2020 між Обласним комунальним виробничим підприємством "Дніпро-Кіровоград" (за договором - Виконавець) та Державною установою "Центр пробації" (за договором - Споживач) було укладено Договір про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1 (далі - договір №1062/1), за умовами п. 1.1. якого виконавець зобов`язується у 2020 році надати послуги споживачу, а споживач - прийняти і оплатити такі послуги. Кількість (об`єм надання) послуг: 0,192 куб. метр на добу та 48,2 куб. метрів на 2020 рік згідно ліміту відпуску води та прийняття стоків (додаток № 1).

Відповідно до п. 1.2. договору № 1062/1 обсяги послуги можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

На дату укладення договору бюджетні зобов`язання виникають в межах кошторисних призначень, які складають 1005,15 грн, ПДВ-167,53 грн. Подальше виникнення зобов`язань буде збільшуватися відповідно до кошторисних призначень та регламентуватися шляхом укладення додаткової угоди, але в будь-якому разі не може перевищувати загальної суми договору (п. 1.3. договору № 1062/1).

Згідно з п. 3.1. договору № 1062/1, ціна договору становить 1005,15 грн, ПДВ-167,53 грн.

У п.3.3. договору № 1062/1 сторони визначили, що ціна цього може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Порядок здійснення оплати послуг визначено у розділі 4 договору № 1062/1, зокрема, п.4.4. договору передбачено, що після отримання рахунків та актів наданих послуг, споживач на протязі 5 банківських днів, але не пізніше останнього банківського дня наступного місяця, здійснює оплату коштів у відповідності до: а) рахунки-фактури за фактичні об`єми споживання згідно актів виконаних робіт (наданих послуг); б) рахунків, виписаних за самовільне безоблікове водокористування згідно з п.3.3. «Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України».

Умовами розділу 5 договору № 1062/1 визначено: строк надання послуг: протягом 2020 року. Місце надання послуг: м. Олександрія, вул. Святомиколаївська, 18, будівля, в якій перебуває Олександрійський міськрайонний відділ філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області.

Згідно з умовами п. 12.1 договору № 1062/1, останній набирає чинності з моменту підписання і діє по 31 грудня 2020 року, з можливістю продовження його дії на той же термін, у випадку коли сторони за місяць до припинення дії договору не заявлять бажання про його розірвання. Згідно ст. 631 ЦК цей договір поширюється на правовідносини, які виникли до його підписання, а саме з 01.01.2020 року.

Відповідно до п. 13.3. договору № 1062/1 визначено, що усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками з обох сторін.

Крім того, 17.11.2020 між сторонами було укладено Договір про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) № 1062/2 (далі - договір № 1062/2), згідно з умовами п.1.1. якого позивач (за договором - виконавець) зобов`язується у 2020 році надати послуги відповідачу (за договором - споживач), а відовідач - прийняти і оплатити такі послуги за адресою: м. Олександрія, вул. Святомиколаївська, в приміщенні, в якому перебуває Олександрійський міськрайонний відділ філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області.

Кількість (об`єми надання) послуг 48,2 куб. метрів на 2020 рік згідно ліміту відпуску води та прийняття стоків (додаток № 1).

Відповідно до п. 1.2. договору № 1062/2, обсяги послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Сума договору на 2020 рік складає 777,21 грн, в т.ч. ПДВ 129,54 грн. Подальше виникнення зобов`язань буде збільшуватися відповідно до кошторисних призначень та регламентуватися шляхом укладення додаткової угоди, але в будь-якому разі не може перевищувати загальної суми договору (п. 1.3. договору № 1062/2).

Умовами п. 6.2. договору № 1062/2 визначено, що за даним договором розрахунковим визначається період між контрольними зняттями показників приладів обліку. Після підписання актів наданих послуг, споживач на протязі 5 банківських днів здійснює оплату коштів у відповідності до: а) рахунку-фактури за фактичні об`єми скиду стоків згідно актів виконаних робіт (наданих послуг); б) рахунків-фактур за скид стоків з понаднормативним вмістом забруднень згідно місцевих правил отримання стічних вод.

Згідно з умовами п. 10.1 договору № 1062/2, останній набирає чинності з моменту підписання і діє по 31 грудня 2020 року, з можливістю продовження його дії на той же термін, у випадку коли сторони за місяць до припинення дії договору не заявлять бажання про його розірвання. Згідно ст. 631 ЦК цей договір поширюється на правовідносини, які виникли до його підписання, а саме з 01.01.2020 року.

Як вказує позивач, відповідачу було надано рахунок-фактуру № 5052/1 від 10.11.2021 за послуги водопостачання на суму 4335,41 грн та рахунок-фактуру № 5052/2 від 10.11.2021 за послуги водовідведення на суму 3339,07 грн.

При цьому, згідно з вказаними рахунками-фактури об`єм наданих відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення становить 204 куб. метрів.

Також, на підтвердження отриманих відповідачем послуг за договорами №1062/1-1062/2 до матеріалів справи надано Акт наданих послуг № 5052 від 10.11.2020, складений за розрахунковий період з 02.01.2020 по 10.11.2020 та Звіт за послуги водопостачання та водовідведення за листопад 2020 року, згідно з якими об`єм наданих відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення зафіксовано в розмірі 204 куб. метрів.

Відповідач надані позивачем послуги оплатив частково.

Отже, за твердженнями позивача, станом на дату складання позовної заяви у відповідача рахується заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 4587,97 грн, в тому числі 2627,27 грн за водопостачання та 1960,71 грн за водовідведення.

Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється сплатити суму заборгованості, позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 4587,98 грн, за прострочення сплати якої також нараховані пеня в сумі 306,96 грн, 3% річних - 116,52 грн та інфляційні втрати в розмірі 345,18 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на повне виконання своїх зобов`язань за Договором про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1/905Г від 01.12.2020 та Договором про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) №1062/2/906Г від 01.12.2020, на підтвердження чого до відзиву на позовну заяву додав платіжне доручення №10759 від 07.12.2020 на суму 1005,15 грн з призначенням платежу: «Опл.водопостачання за січень-листопад 2020р.; дог.№1062/1/905Г від 01.12.2020; акт №2 від 07.12.2020; в т.ч. ПДВ-167,53 грн» та платіжне доручення № 10756 від 07.12.2020 на суму 777,21 грн з призначенням платежу: «Опл.водопостачання за січень-листопад 2020р.; дог.№1062/2/906Г від 01.12.2020; акт №1 від 07.12.2020; в т.ч. ПДВ-129,54 грн». Вказані платіжні доручення оплачені Державною казначейською службою 10 грудня 2021 року. Позивач факт отримання коштів від відповідача у вказаних сумах підтвердив.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладених між сторонами Договору про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1 від 17.11.2020 та Договору про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) № 1062/2 від 17.11.2020, суд дійшов висновку, що укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

При цьому, під час розгляду справи судом було з`ясовано, що відповідач здійснив реєстрацію вказаних договорів, відповідно до Порядку ведення договірної роботи у Державній установі «Центр пробації», датою 01.12.2020 та дещо змінив номера реєстрації договорів, а саме: Договір про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) зареєстрував за № 1062/1/905 Г, Договір про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) - за № 1062/2/906 Г.

Відповідно до пояснень сторін, наданих по справі, у 2020 році інших договорів, окрім Договору про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1 від 17.11.2020 та Договору про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) № 1062/2 від 17.11.2020, не укладалося.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються саме на умовах Договору про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1 від 17.11.2020 та Договору про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) № 1062/2 від 17.11.2020, які надані позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з пунктів 1.1. договору № 1062/1, позивач зобов`язався у 2020 році надати послуги питного водопостачання відповідачу згідно ліміту відпуску води та прийняття стоків у кількості 0,192 куб. метр на добу та 48,2 куб. метрів на 2020 рік.

На дату укладення договору бюджетні зобов`язання виникають в межах кошторисних призначень, які складають 1005,15 грн, ПДВ-167,53 грн. Подальше виникнення зобов`язань буде збільшуватися відповідно до кошторисних призначень та регламентуватися шляхом укладення додаткової угоди, але в будь-якому разі не може перевищувати загальної суми договору (п. 1.3. договору № 1062/1).

Відповідно до умов договору № 1062/2, позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з централізованого водовідведення у кількості (об`ємі надання) послуг 48,2 куб. метрів на 2020 рік згідно ліміту відпуску води та прийняття стоків (додаток № 1). Сума договору на 2020 рік складає 777,21 грн, в т.ч. ПДВ 129,54 грн.

Олександрійським водопровідно-каналізаційним господарством, що є підрозділом позивача, було надано відповідачу для оплати рахунок-фактуру № 5052/1 від 01.12.2020 за послуги водопостачання за період січень-листопад 2020 року на суму 1005,15 грн та рахунок-фактуру № 5052/2 від 01.12.2020 за послуги водовідведення за період січень-листопад 2020 року на суму 777,21 грн.

Згідно з умовами п. 4.4. договору № 1062/1 та п. 6.2. договору № 1062/2, підставою для оплати наданих споживачу послуг є відповідні рахунки-фактури та акти наданих послуг.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та у своїх поясненнях зазначив про повне виконання перед позивачем зобов`язань, що виникли на підставі договорів № 1062/1, № 1062/2 від 17.11.2020, що підтверджується платіжним дорученням №10759 від 07.12.2020 на суму 1005,15 грн з призначенням платежу: «Опл.водопостачання за січень-листопад 2020р.; дог.№1062/1/905Г від 01.12.2020; акт №2 від 07.12.2020; в т.ч. ПДВ-167,53 грн» та платіжним дорученням № 10756 від 07.12.2020 на суму 777,21 грн з призначенням платежу: «Опл.водопостачання за січень-листопад 2020р.; дог.№1062/2/906Г від 01.12.2020; акт №1 від 07.12.2020; в т.ч. ПДВ-129,54 грн». Вказані платіжні доручення оплачені Державною казначейською службою 10 грудня 2021 року.

Позивач факт отримання коштів від відповідача у вказаних сумах під час розгляду справи не заперечував.

Доказів підписання актів наданих послуг відповідно до умов п. 4.4. договору № 1062/1 та п. 6.2. договору № 1062/2 сторони не надали.

Водночас, позивач, посилаючись на Акт наданих послуг № 5052 від 10.11.2020, складений за розрахунковий період з 02.01.2020 по 10.11.2020, та Звіт за послуги водопостачання та водовідведення за листопад 2020 року, згідно з якими об`єм наданих відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення зафіксовано в розмірі 204 куб. метрів, вважає, що у відповідача залишається не сплаченою заборгованість у сумі 2627,27 грн за водопостачання та 1960,71 грн за водовідведення.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Акт наданих послуг № 5052 від 10.11.2020, складений за розрахунковий період з 02.01.2020 по 10.11.2020, та Звіт за послуги водопостачання та водовідведення за листопад 2020 року, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, суперечать умовам укладених з відповідачем договорів, як в частині визначення об`єму спожитих послуг, так і в частині визначення вартості цих послуг.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких можна встановити, що відповідач здійснив споживання питної води у кількості 204 куб. м за період січень-листопад 2020 року, враховуючи, що відповідач звертався з заявою про укладання відповідних договорів з щомісячною потребою у споживанні води 4 куб. м на місяць, що відповідає умовам укладених договорів.

Жодних доказів щодо понаднормативного споживання відповідачем питної води матеріали справи не містять, як і не містять додаткових угод щодо внесення змін до Договору про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1 від 17.11.2020 та Договору про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) № 1062/2 від 17.11.2020 в частині збільшення ціни договорів та об`єму послуг, як це передбачено п. 1.3. договорів.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 29.04.2021 у справі № 910/4676/19). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, здійснивши оцінку кожного наданого позивачем та відповідачем доказу окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином, у відповідності з умовами Договору про надання послуг питного водопостачання (для бюджетних установ та організацій) № 1062/1 від 17.11.2020, Договору про надання послуг з централізованого водовідведення (для бюджетних установ та організацій) № 1062/2 від 17.11.2020 та у встановлені в них строки повністю виконав свої зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг.

Надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Акт наданих послуг № 5052 від 10.11.2020, складений за розрахунковий період з 02.01.2020 по 10.11.2020, та Звіт за послуги водопостачання та водовідведення за листопад 2020 року, згідно з якими об`єм наданих відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення зафіксовано в розмірі 204 куб. метрів, визнаються судом неналежними доказами, оскільки не відповідають умовам договорів №1062/1, №1062/2 та фактичним правовідносинам сторін, які склалися на підставі цих договорів у 2020 році.

З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у загальній сумі 4587,98 грн.

Враховуючи відсутність підстав для стягнення суми основної заборгованості, відповідно суд відмовляє і в частині стягнення пені в сумі 306,96 грн, 3% річних - 116,52 грн та інфляційні втрати в розмірі 345,18 грн, оскільки такі вимоги є похідними вимогами від вимоги щодо стягнення 4587,98 грн боргу.

Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.05.2022.

Суддя А.І. Привалов