ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2022 р. м. Ужгород Справа № 5/58 (907/314/21)

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши матеріали справи за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Карпат-Вин-Еталон, с.Мужієво Берегівського району (ідентифікаційний код: 32953746)

до Берегівської районної державної адміністрації, м. Берегово

до закритого акціонерного товариства Котнар (ідентифікаційний код: 22091380)

про припинення права користування земельною ділянкою та заміну сторони у договорі оренди землі

та за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства Котнар в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучак Ю.Ф.

до Товариства з обмеженою відповідальністю Карпат-Вин-Еталон

до Берегівської районної державної адміністрації

про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ Котнар та ТОВ Карпат-Вин-Еталон, а також про зобов`язання ТОВ Карпат-Вин-Еталон повернути на користь ЗАТ Котнар отримані у власність за Договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р. плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району.

у межах справи №5/58

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „ФУДЗ ТРЕЙД, м. Рівне

до закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район

про банкрутство

За участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - не з`явився

від відповідача 1 за первісним позовом та зустрічним позовами - не з`явився

від відповідача 2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - Лозовський Володимир Миколайович, довіреність від 17 серпня 2021 року - в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідачів про визнання за позивачем (ТОВ Карпат-Вин Еталон) право оренди на земельну ділянку на території Мужіївської сільської ради (за межами населеного пункту) Берегівського району Закарпатської області, загальною площею 40,0 га (кадастровий №: :01:000:0004) на умовах, викладених у договорі оренди землі від 23 червня 2003 року, номер запису державної реєстрації 03 та заміни у договорі оренди землі від 23 червня 2003 року, зареєстрованого 01 грудня 2003 року за №03 орендаря 3АТ Котнар (90260, с. Мужієво, вул. Р. Ференца ІІ, б 274 /а, ) на Нового орендаря -ТОВ Карпат-Вин Еталон (90260, 3акарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вул. Ракоці Ференца ІІ, будинок 233, Код ) без інших змін до цього договору.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.04.2021 позовну заяву було залишено без руху.

19.05.2021 позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 907/314/21 за позовом ТОВ Карпат-Вин-Еталон, с. Мужієво Берегівського району до Берегівської районної державної адміністрації, м. Берегово та до ЗАТ Котнар, с. Мужієво Берегівського району про припинення права користування земельною ділянкою та заміну сторони у договорі оренди землі у межах справи № 5/58 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „ФУДЗ ТРЕЙД, м. Рівне до закритого акціонерного товариства „Котнар, с. Мужієво, Берегівський район про банкрутство. Справу прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 16 червня 2021 р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.06.2021 підготовче засідання відкладено на 18.08.2021.

На день судового засідання ліквідатором боржника відповідача 2 ЗАТ «Котнар» подано до суду зустрічну позовну заяву за позовом ЗАТ «Котнар» в особі ліквідатора АК Кучак Ю.Ф. до ТзОВ «Карпат-Вин-Еталон» та до Берегівської РДА про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ «Котнар» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мужієво, вул. Р. Ференца ІІ, б 274 /а, ) та ТОВ «Карпат-Вин-Еталон» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-и, село Мужієво, вул. Ракоці Ференца ІІ, будинок 233, ), а також про зобов`язання ТОВ «Карпат-Вин-Еталон» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вул. Ракоці Ференца ІІ, будинок 233, ) повернути на користь ЗАТ «Котнар» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-и, с. Мужієво,вул. Р. Ференца ІІ, б 274 /а, ) отримані у власність за Договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р. плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району.

Ухвалою суду від 18.08.2021 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та відкладено підготовче засідання на 28.09.2021.

Ухвалою суду від 28.09.2021 р. відкладено підготовче засідання у справі №5/58 (907/314/21) на 27 жовтня 2021 р.

Ухвалою суду від 27.10.2021 р. відкладено підготовче засідання у справі №5/58 (907/314/21) на 30 листопада 2021 р.

Ухвалою суду від 30.11.2021 р. відкладено підготовче засідання у справі №5/58 (907/314/21) на 18 січня 2022 р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.01.2022 р. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 03 лютого 2022 р. на 11:00 год.

23.10.2021 р. від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшла до суду заява про залишення позову без розгляду.

Позивач за зустрічним позовом заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Вказує на те, що внаслідок відчуження за оспорюваним правочином плодоносних та неплодоносних виноградників, особою, основний вид діяльності якої є виробництво виноградних вин, на користь особи, яка є засновником контрагента, у період настання зобов`язання із погашення заборгованості перед кредиторами, виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, і вказані обставини стали підставами для порушення провадження у справі про банкрутство, тобто фактичні обставини чітко вказують на підстави для звернення позивача із позовом про визнання Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р. недійсним оскільки такий договір є фраудаторним правочином.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 24.05.2022 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2009 р. між ЗАТ «Котнар», як «Продавець», в особі Голови правління - Маргітич Володимира Івановича та ТОВ «Карпат-Вин Еталон», як «Покупець», в особі Директора Викової Єви Василівни було укладено Договір №8/12/09 купівлі-продажу (надалі - Договір), за змістом (п. 1.1 Договору) якого в порядку та на умовах, визначеним даним Договором, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві майно, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити оплату за таке майно.

Згідно з п.1.2 оскаржуваного Договору, майном, що являється предметом даного Договору є багаторічні насадження плодоносних та неплодоносних виноградників, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району.

Назва товару, загальна кількість товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортимент, номенклатура), одиниці виміру товару визначаються сторонами у Специфікації, що є Додатком №1 до Договору (надалі - Специфікація) (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 Договору, продаж майна здійснюється за 4 671 146,16 грн., що сплачується Покупцем на протязі 10 банківських днів, з дня підписання даного Договору, шляхом банківського перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений в п. 10.1 Договору, та/або іншим чином не забороненим нині діючим законодавством. Відповідно до п.10.1 розрахунковий рахунок Продавця - п/р НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк», м.Ужгород, МФО 312226.

Згідно з п.3.1 Договору право власності на майно, що є предметом даного Договору переходить від Продавця до Покупця з дня підписання та скріплення печатками Акту прийому-передачї майна, уповноваженим на те представниками Сторін.

08.12.2009 р. між ЗАТ «Котнар» в особі заступника голови правління - Микулін Михайла Миколайовича та ТОВ «Карпат-Вин Еталон» в особі заступника директора - Ковач Федора Федоровича було складено Акт приймання-передачі відповідно до Договору №8/12/09 купівлі-продажу від 08.12.2009р., який свідчить про те, що Продавець передав, а Покупець отримав у власність плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району.

Таким чином, 08.12.2009р. ЗАТ «Котнар» здійснив відчуження на користь ТОВ «Карпат-Вин Еталон» майна на суму 4 671 146,16 грн.

Відповідно до інформації, яка міститься в ЄДРЮОФОП та ГФ, ТОВ «Карпат-Вин Еталон» є, одним із засновників ЗАТ «Котнар»; Згідно з інформацією, яка міститься в ЄДРЮОФОП та ГФ основний вид діяльності ЗАТ «Котнар» - 11.02 Виробництво виноградних вин;

Разом з тим, з інформації, яка міститься у виписці по рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк», м.Ужгород, МФО 312226, за період 01.12.2009р. по 12.12.2019р., відсутня інформація про сплату по Договором №8/12/09 купівлі-продажу від 08.12.2009р.

02.11.2009р. рішенням Господарського суду Закарпатської області у справі №10/120 за позовом американської компанії ХЕЛТЕКС КОНТІНЕНТАЛ ІНК Саус ДюПонт Хайгвей, Довер, Де, 19901,США до ЗАТ "Котнар, с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області, Україна про стягнення 501 680,43 євро. позов було задоволено повністю.

26.01.2010 р. Ухвалою Господарського суду Рівненської обл. у справі №7/24 за позовом ТОВ Фудз Трейд до ЗАТ "КОТНАР про видачу виконавчого документу задоволено заяву ТОВ «Фудз Трейд» про видачу наказу Господарського суду на підставі рішення третейського суду при асоціації Діловий Захід від 08 грудня 2009 року по справі третейського провадження № 35а/09, видано наказ на примусове виконання рішення третейського суду при асоціації Діловий Захід від 08 грудня 2009 року по справі третейського провадження №35а/09 про стягнення із ЗАТ Котнар на користь ТОВ Фудз Трейд штрафної неустойки в сумі 1 508 591,56 грн. та збитків в сумі 2 369 084,33.

17.05.2010р. Рішенням Господарського суду Закарпатської області у справі №11/107 за позовом ТОВ "Вільногірське скло", м.Вільногірськ Дніпропетровської області до СУАП у формі ТОВ "Сільськогосподарська виробничо-переробна компанія "Берег-Фудс", с.Мужієво Берегівського району, ЗАТ "Котнар", с.Мужієво Берегівського району про стягнення 1660165,24грн. позов задоволено частково, стягнуто з СУАП у формі ТОВ "Сільськогосподарська виробничо-переробна компанія "Берег-Фудс" та ЗАТ "Котнар" солідарно на користь ТОВ "Вільногірське скло" суму 1 539 158,12 грн.,

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.06.2010р. було порушено провадження у справі № 5/58 про банкрутство ЗАТ "Котнар" (90260, Берегівський район, с. Мужієво, вул. Ракоці Ференца II, 274/а, МФО 312787, .

30.03.2011 Господарський суд Закарпатської області постановив визнати ЗАТ „Котнар" () банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру.

За доводами позивача за зустрічним позовом (відповідача 2 за первісним позовом) Договір купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009 р. вчинений на шкоду кредиторам, спрямований на уникнення зобов`язання та є таким що має ознаки фраудаторного правочину.

Наведені обставини і стали підставою звернення позивача за зустрічним позовом до суду із позовними вимогами про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009 р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов підлягає залишенню без розгляду, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

23.10.2021 р. від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшла до суду заява №10 від 21.10.2021 р. про залишення позову без розгляду в порядку вимог ст. 226 ГПК України.

Розглянувши заяву позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) про залишення поданої заяви без розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається із даної норми, вказане право позивача може бути реалізоване лише до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі сторін у справі.

Таким чином, станом на дату звернення заявника із даною заявою розгляд справи № 5/58 (907/314/21) не розпочато по суті, а відтак, позивач звернувся до суду із заявою в межах визначеного господарським процесуальним законом строку.

Водночас, положення ст. 226 Господарського процесуального кодексу України не є диспозитивними та передбачають обов`язок суду залишити позов без розгляду з підстав вказаних у частині 1 цієї статті.

Відтак, зважаючи на те, що має місце подання відповідної заяви до початку розгляду справи по суті, що є підставою для залишення позову без розгляду, передбаченою п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду незважаючи на підстави, з яких позивачем подано до суду відповідну заяву.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення відповідної заяви та залишення первісного позову без розгляду.

За зустрічним позовом, заявлені позовні вимоги про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ Котнар та ТОВ Карпат-Вин-Еталон, а також про зобов`язання ТОВ Карпат-Вин-Еталон повернути на користь ЗАТ Котнар отримані у власність за Договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р. плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Відтак, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Водночас, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України.

Суд бере до уваги, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У Постанові Верховного Суду від 22.04.2021 по справі №908/794/19 суд наголошував на тому, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2- р(ІІ)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано те, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборон недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».

Суд бере до уваги, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 723/826/19 та від 19.05.2021 у справі № 693/624/19.

Тому, суд вважає, що правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Зокрема, вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, Верховний Суд у постанові від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17 врахував, що відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості та після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Cудом встановлено, що 02.11.2009р. рішенням Господарського суду Закарпатської області у справі №10/120 за позовом американської компанії ХЕЛТЕКС КОНТІНЕНТАЛ ІНК Саус ДюПонт Хайгвей, Довер, Де, 19901,США до ЗАТ "Котнар, с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області, Україна про стягнення 501 680,43 євро. позов було задоволено повністю.

Таким чином, суд приходить до переконання, що сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення на його майно як боржника.

Суд вважає, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 405/1820/17 від 24.07.2019.

Зокрема, договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як сплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при сплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати сплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №755/17944/18.

Суд акцентує увагу на тому, що важливими ознаками фраудаторності правочину є те, що на час укладення договору (боржник усвідомлює, що майно буде конфісковано за борги), тобто в даному випадку після ухвалення рішення суду.

Наступна ознака фраудаторності правочину, це характеристика контрагента, з яким боржник укладає оскаржуваний договір (наприклад, родич боржника, партнер, товариш, інші пов`язані особи), у цій справі стороною договору є один із засновників продавця.

Також, існує ознака щодо наявності/відсутності ціни оплати контрагентом боржника, яка у даному випадку наявна у договорі. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей, здійснення оплати покупцем по договору, тобто відсутні належні та допустимі докази його реального виконання.

Верховним Судом зазначено, що важливим критерієм фраудаторності є наявність судової справи відкритого провадження у справі чи рішення про стягнення заборгованості з боржника, що повністю відповідає наведеному випадку.

Також, Верховний Суд у постанові від 26.05.2021 у справі №727/2525/20 зазначив, що будь-який правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного.

Таким чином, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач-1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення на його майно як боржника, що суперечать ст. ст. 6, 13, 234 ЦК України, а як наслідок такий договір підлягає визнанню недійсними відповідно до ст. 215 ЦК України.

Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ Котнар та ТОВ Карпат-Вин-Еталон є правомірною та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину;

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимога про зобов`язання ТОВ Карпат-Вин-Еталон повернути на користь ЗАТ Котнар отримані у власність за Договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р. плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Закритого акціонерного товариства Котнар в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кучак Ю.Ф. до Товариства з обмеженою відповідальністю Карпат-Вин-Еталон до Берегівської районної державної адміністрації про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009, що був укладений між ЗАТ Котнар та ТОВ Карпат-Вин-Еталон, а також про зобов`язання ТОВ Карпат-Вин-Еталон повернути на користь ЗАТ Котнар отримані у власність за Договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р. плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на відповідачів за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 173, 180, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Карпат-Вин-Еталон, с.Мужієво Берегівського району (ідентифікаційний код: 32953746) про припинення права користування земельною ділянкою та заміну сторони у договорі оренди землі залишити без розгляду.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р., що був укладений між ЗАТ «Котнар» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мужієво,вул. Р. Ференца II, б 274 /а, ) та ТОВ «Карпат-Вин-Еталон» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вул. Ракоці Ференца ІІ, будинок 233, ).

Зобов`язати ТОВ «Карпат-Вин-Еталон» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вул. Ракоці Ференца II, будинок 233, ) повернути ЗАТ «Котнар» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мужієво, вул. Р. Ференца II, б 274 /а, ) отримані у власність за Договором купівлі-продажу №8/12/09 від 08.12.2009р. плодоносні та неплодоносні виноградники, що розташовані (засаджені) на території Мужіївської сільської ради Берегівського району;

Стягнути з ТОВ «Карпат-Вин-Еталон» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вул. Ракоці Ференца II, будинок 233, ) на користь ЗАТ «Котнар» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мужієво, вул. Р. Ференца II, б 274 /а, ) суму 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Берегівської районної державної адміністрації (90200, Закарпатська обл., м. Берегове, Мукачівська 6, ) на користь ЗАТ «Котнар» (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мужієво, вул. Р. Ференца II, б 274 /а, ) суму 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 03.06.2022.

Суддя О. Ф. Ремецькі