ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022 Справа № 914/3197/21

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Бондаренко А.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Босс Технолоджи», м. Одеса

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Транс Груп», м. Львів

про стягнення 7114219,92 грн

за участю представників:

від позивача: Лук`янова А.О.;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Босс Технолоджи» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Транс Груп» про стягнення 7114219,92 грн.

Ухвалою від 02.11.2021 позов залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк для усунення допущених недоліків шляхом надання суду несуперечливих відомостей про ціну позову, зміст позовних вимог, точні суми, про стягнення яких позивач просить суд, та обґрунтований розрахунок таких сум; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; відомостей про наявність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); копій документів, долучених до позовної заяви, засвідчених належним чином у відповідності до ДСТУ 4163:2020.

08.11.2021 на адресу господарського суду від позивача надійшла заява з додатками (вх. № 26243/21) на виконання вищевказаної ухвали.

Ухвалою від 09.11.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 06.12.2021.

Ухвалою від 29.11.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача (вх. № 27989/21 від 23.11.2021) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

02.12.2021 канцелярією господарського суду зареєстрований відзив на позовну заяву у цій справі за вх. № 29042/21.

06.12.2021 на засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 4983/21) у зв`язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості, а також клопотання від представника позивача про проведення підготовчого засідання за відсутності останнього та призначення наступного судового засідання в режимі відеоконференції (вх. № 29166/21).

Ухвалою від 06.12.2021 суд прийняв до розгляду заяву ТОВ «Босс Технолоджи» про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 4983/21 від 06.12.2021) та постановив подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням цієї заяви. Підготовче засідання відкладено на 10.01.2022.

Ухвалою від 10.12.2021 суд задовольнив заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх. № 21966/21 від 06.12.2021).

Ухвалою від 10.01.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 10.01.2022, суд постановив продовжити строк підготовчого провадження та відкласти підготовче засідання на 31.01.2022.

Після завершення судового засідання 10.01.2022 у канцелярії господарського суду зареєстрована заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 72/21 від 10.01.2022).

Ухвалою від 28.01.2022 суд задовольнив клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 2347/22 від 27.01.2022).

31.01.2022 на електронну пошту суду надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи (вх. № 2529/22), зокрема, представником позивача долучений акт звірки взаєморозрахунків, з якого вбачається повна оплата відповідачем суми основного боргу.

Ухвалою від 31.01.2022 суд прийняв до розгляду заяву ТОВ «Босс Технолоджи» про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 72/22 від 10.01.2022), постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 28.02.2022.

01.02.2022 відповідачем подано до суду заяву про зменшення розміру штрафних санкцій (вх. № 2668/22).

Позивачем 10.02.2022 подано заперечення на заяву відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (вх. № 3841/22).

24.02.2022 Російська Федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

28.02.2022 наказом Господарського суду Львівської області № 13 з метою належного забезпечення функціонування суду затверджено Інструкцію щодо роботи суду в умовах воєнного стану. Вказаною інструкцією рекомендовано сторонам подавати позовні заяви, клопотання тощо через електронний суд або направляти їх на електронну пошту суду з використанням цифрового підпису, а також брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів з використанням системи «EasyCоn», попередньо заявивши про це клопотання.

Положеннями частин 1-2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, а також розумність строків розгляду справи судом. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 2, пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, зважаючи на введення згідно Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 на усій території України воєнного стану, що утруднює реалізацію учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України, суд, керуючись приписами частин 1-2 статті 2, частини 2, пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив здійснювати розгляд справи в межах розумного строку та відкласти розгляд справи по суті (підготовче провадження) на іншу дату.

Також, у зв`язку із перебуванням судді Гоменюк З.П. у відпустці з 28.02.2022 по 18.03.2022, з 21.03.2022 по 23.04.2022, з 25.04.2022 по 09.05.2022 та з 10.05.2022 по 26.05.2022 включно, судове засідання 28.02.2022 не відбулося.

У перший робочий день після відпустки суд прийшов до висновку про необхідність визначення нових дати та часу судового засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою від 27.05.2022 суд призначив розгляд справи по суті на 02.06.2022.

У судовому засіданні 02.06.2022 в режимі відеоконференції взяла участь представниця позивача. Позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

У судовому засіданні 02.06.2022 суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив докази, на які сторони посилаються як на підтвердження своїх обставин. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

У судовому засіданні 02.06.2022 після повернення з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки № 1/3103-20 ТОВ «Босс Технолоджи» передало ТОВ «Захід Транс Груп» у період з 30.03.2021 по 06.08.2021 товар на загальну суму 10006911,80 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар, однак станом на момент звернення ТОВ «Босс Технолоджи» із позовною заявою до Господарського суду Львівської області у ТОВ «Захід Транс Груп» перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 7114219,92 грн. Вказана сума включає також нараховані позивачем штрафні санкції. Позивач звертався до ТОВ «Захід Транс Груп» із претензією, у якій проінформував відповідача про необхідність сплатити суму боргу, однак така залишена відповідачем без відповіді.

У ході розгляду справи позивачем подавалися заяви про зменшення розміру позовних вимог, оскільки відповідачем поетапно здійснювалася сплата суми основного боргу за поставлений товар. Такі заяви прийняті судом до розгляду. Попри те, що станом на дату закриття підготовчого провадження у справі ТОВ «Захід Транс Груп» погасило наявний борг, позивач здійснив перерахунок штрафних санкцій та просить суд стягнути такі, оскільки здійснена відповідачем оплата за поставлений товар відбулася із простроченням погодженого сторонами у договорі строку.

Аргументи відповідача.

У відзиві (вх. № 29042/21 від 02.12.2021) відповідач не погоджується із вказаною позивачем сумою основного боргу, адже станом на дату подання такого відзиву відповідна заборгованість є меншою, з огляду на здійснення ТОВ «Захід Транс Груп» часткової оплати.

Відповідач також зазначає, що нараховані позивачем штрафні санкції слід зменшити до 1 (однієї) гривні, зважаючи на те, що позивачу не завдано збитків, а також на поведінку відповідача, а саме - виконання зобов`язання за наявності відповідної можливості.

У заяві (вх. № 2668/22 від 01.02.2022) про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач наголошує на тому, що прострочення розрахунків з позивачем за отриманий від останнього товар зумовлена несвоєчасністю оплати зі сторони контрагентів відповідача за товар. Існування заборгованості контрагентів перед відповідачем зумовило складене фінансове становище ТОВ «Захід Транс Груп», що, у свою чергу, унеможливило проведення своєчасного розрахунку із позивачем. На переконання відповідача, стягнення значної суми штрафних санкцій призведе до унеможливлення виплати відповідачем заробітної плати своїм працівникам, невчасної сплати податків та зборів, що матиме наслідком виникнення нових судових процесів. З огляду на вказане, для відповідача важливим є зменшення всіх можливих видатків, відтак суду слід зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій на 99%.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Босс Технолоджи» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід Транс Груп» (покупець) укладено Договір поставки № 1/3103-20, за умовами п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується передавати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти та оплатити «мінеральний порошок». Найменування, кількість (вага), марка та ціна товару визначається у видаткових накладних, що підписуються сторонами договору, та є невід`ємними частинами цього Договору (п. 1.2.).

Відповідно до п. 3.1. Договору, сторони узгодили, що ціна однієї тони товару становить 1280,00 грн (з ПДВ) та вказується на кожну конкретну партію товару в накладних, які є невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору, розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюються на умовах 100% попередньої оплати товару згідно з погодженим замовленням сторонами, або погодженої Специфікації на поставку відповідної партії товару, протягом трьох банківських днів з дати отримання рахунку від постачальника.

Згідно із Специфікацією від 21.04.2021, сплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Умови поставки: EXW (згідно з «Інкотермс-2010»).

До матеріалів позовної заяви позивачем долучені копії видаткових накладних за період з березня 2021 по серпень 2021 року, підписані та скріплені печатками двох підприємств, що свідчить про належне виконання постачальником взятих на себе договірних зобов`язань з поставки товару, та про факт прийняття покупцем кожної партії погодженого у договорі товару. Всього товару поставлено на загальну суму 10006911,80 грн.

Банківськими виписками по рахунку підтверджується здійснення відповідачем часткової оплати за одержаний товар.

З наданих позивачем актів звірки взаєморозрахунків, зокрема з акту станом на 01.08.2021 - 15.08.2021, вбачається, що у відповідача наявна заборгованість у розмірі 6646911,80 грн.

За приписами п. 5.2. договору, за несвоєчасну оплату за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє покупця від сплати основної суми заборгованості.

ТОВ «Босс Технолоджи» на адресу ТОВ «Захід Транс Груп» було скеровано претензію щодо сплати заборгованості станом на 25.08.2021 у розмірі 7027432,30 грн, з урахуванням нарахованих штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, за поставлений товар. Однак вказана претензія не була розглянута відповідачем з наданням відповіді постачальнику.

У ході розгляду справи № 914/3197/21 відповідачем поетапно здійснено погашення всієї суми основного боргу за поставлений товар. Вказане підтверджується наданим сторонами Актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2021-04.01.2022, що підписаний двома сторонами та скріплений печатками підприємств.

Нараховані штрафні санкції відповідач не визнає в повному обсязі, вважає, що такі не підлягають до стягнення, оскільки ТОВ «Захід Транс Груп» виконувало взяті на себе грошові зобов`язання з оплати отриманого товару по мірі наявних можливостей, позивач не зазнав збитків у зв`язку простроченням відповідачем оплати, та стягнення великої суми штрафних санкцій може призвести до складнощів у роботі підприємства, зокрема, може спричинити виникнення нових судових позовів до боржника. Крім цього, оскільки у підприємства залишилися кошти лише для виплати працівникам заробітної плати, з метою недопущення складного фінансового становища, відповідач вказує на необхідність зменшення заявлених позивачем штрафних санкцій до 1 (однієї) гривні. У заяві про зменшення розміру штрафних санкцій (вх. № 2668/22 від 01.02.2022) просить суд зменшити пеню, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані позивачем, на 99%. взявши до уваги поведінку відповідача, виконання ним зобов`язання при наявній можливості та неможливості провести розрахунки з ТОВ «Босс Технолоджи» через заборгованість контрагентів перед ТОВ «Захід Транс Груп».

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Між сторонами у справі був укладений Договір поставки № 1/3103-20 від 31.03.2020.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань з поставки обумовленого сторонами товару підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних за період з березня 2021 по серпень 2021 року. Всі видаткові накладні підписані та скріплені печатками двох контрагентів, що свідчить про дійсний факт поставки товару позивачем та отримання такого відповідачем.

З наявних банківських виписок вбачається здійснення відповідачем часткової оплати за поставлений товар.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 зазначив, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

У справі наявні підписані сторонами Акти звірки взаєморозрахунків, які у своїй сукупності свідчать, зокрема, про повну сплату відповідачем суми основного боргу. З огляду на вказаний факт, позивачем подавалися заяви про зменшення розміру позовних вимог, які суд прийняв до розгляду.

Відтак суд здійснює розгляд справи з урахуванням таких заяв та у межах зменшених позовних вимог, які включають лише нараховані за весь прострочення штрафні санкції.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок прострочення відповідачем оплати за перевищення замовленої річної потужності, позивач нарахував боржнику пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

З урахуванням поданих позивачем у справі заяв про зменшення розміру позовних вимог, штрафні санкції становлять: пеня - 577239,86 грн, 3% річних - 106617 грн та інфляційні втрати - 230014,96 грн. Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, суд зазначає, що розмір штрафних санкцій є меншим, ніж вказано ТОВ «Босс Технолоджи», зокрема: пеня - 552604,84 грн, 3% річних - 102478,09 грн та інфляційні втрати - 222671,10 грн. Таке зменшення обґрунтоване неправильним визначенням позивачем періодів для здійснення відповідних нарахувань.

Щодо заяви відповідача (вх. № 2668/22 від 01.02.2022) про зменшення розміру штрафних санкцій. Така мотивована тим, що неможливість провести розрахунки з позивачем у строк, визначений договором, зумовлена несвоєчасністю оплати покупцями відповідача. Існування заборгованості контрагентів перед відповідачем зумовило складене фінансове становище ТОВ «Захід Транс Груп», що, у свою чергу, унеможливило проведення своєчасного розрахунку із позивачем. На переконання відповідача, стягнення значної суми штрафних санкцій призведе до унеможливлення виплати відповідачем заробітної плати своїм працівникам, невчасної сплати податків та зборів, що матиме наслідком виникнення нових судових процесів. З огляду на вказане, для відповідача важливим є зменшення всіх можливих видатків, відтак суду слід зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій на 99%.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так, у постанові від 23.03.2021 у справі № 921/580/19 Верховний Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен: 1) з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків; 2) об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з: інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язань; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення у виконанні зобов`язання; невідповідності розміру пені наслідкам порушення; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки); майнового стану сторін.

У вказаній вище постанові від 23.03.2021 Верховний Суд також вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 902/538/18).

З урахуванням практики Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04.06.2018 у справі № 908/1453/14, від 21.01.2021 у справі № 927/704/19, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, обставинами, на які сторони справи можуть посилатися при розгляді питання про зменшення неустойки, є: критичний фінансово-господарський стан суб`єкта господарювання; наявність заборгованості із заробітної плати; наявність податкового боргу; зменшення прибутку підприємства; відсутність коштів на банківських рахунках; потреба в грошових коштах для підтримання технологічного процесу виробництва; монопольне становище контрагента; стягнення 3 відсотків річних та інфляційних нарахувань; існування дебіторської заборгованості.

Разом із тим, у постанові від 21.01.2021 у справі № 927/704/19 Верховний Суд звертає увагу на необхідність подання доказів, що підтверджуватимуть об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунків, зокрема відсутності коштів на інших (поточних) рахунках підприємства, в тому числі неможливості залучення кредитних коштів; ведення належної претензійно-позовної діяльності щодо стягнення дебіторської заборгованості в примусовому порядку.

У постанові від 24.02.2021 у справі № 924/633/20 Верховний Суд зазначає, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Разом із тим зменшення розміру штрафних санкцій на 99 % нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги (висновок Верховного Суду у справі № 918/116/19, який було підтверджено в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 р. у справі № 927/704/19).

Відповідачем у справі не надано жодних доказів того, що прострочення ним здійснення розрахунків виникло з об`єктивних причин, натомість покликання на відсутність своєчасної оплати зі сторони контрагентів відповідача суд не розцінює як достатній аргумент. Відповідно до положень статті 42 Господарського кодексу України , підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Надана відповідачем до заяви оборотно-сальдова відомість по рахунку не підтверджує наявність у ТОВ «Захід Транс Груп» критичного фінансового становища, не відображає неможливість залучення до діяльності підприємства кредитних коштів тощо, як це наведено вище. Прохання відповідача зменшити штрафні санкції, які нарахував позивач, на 99% слугуватиме повним нівелюванням сутності штрафних санкцій як таких. Крім цього, сторони у договорі поставки погодили відповідний пункт щодо нарахування позивачем пені за прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань. Нарахування ж 3% річних та інфляційних втрат є правом позивача, передбаченим чинним законодавством.

Відповідач у справі не надав жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним дій щодо позасудового врегулювання спору.

Позивачем також заперечує щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 99%, виходячи з того, зокрема, що ТОВ «Босс Технолоджи» неодноразово зверталося до боржника, у тому числі й шляхом скерування письмової претензії, проте відповідач на таку не відреагував. На інші письмові та усній попередження позивача про необхідність сплати наявної суми боргу та можливих наслідків не проведення остаточних розрахунків, однак такі залишилися поза увагою відповідача.

З огляду на вказане, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (вх. № 2668/22 від 01.02.2022).

Зважаючи на сукупність наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимог підлягають до часткового задоволення.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 129 ГПК України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що у ході розгляду справи розмір первинно заявлених позовних вимог був зменшений на суму основного боргу з 7114219,92 грн до 913871,82 грн, відповідно, до сплати підлягав судовий збір у розмірі 13708,08 грн. Платіжним дорученням від 27.09.2021 № 4903 позивач сплатив судовий збір у розмірі 109655,45 грн. Відтак сума переплати складає 95947,37 грн.

Оскільки зменшені позовні вимоги задоволено частково, то на відповідача покладається судовий збір у розмірі 13166,61 грн

У клопотанні про зменшення розміру позовних вимог за вх. № 72/22 від 10.01.2022 позивач просить суд повернути йому переплачені кошти у сумі 95947,37 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

За результатами розгляду вказаного вище клопотання, суд дійшов висновку, що таке підлягає задоволенню, а сума переплаченого судового збору - поверненню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Транс Груп» (79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, буд. 93, ідентифікаційний код 38172073) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Босс Технолоджи» (65005, м. Одеса, вул. Середня, буд. 83/1, офіс 32, ідентифікаційний код 39963991) 877754,03 грн, та 13166,61 грн судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Босс Технолоджи» (65005, м. Одеса, вул. Середня, буд. 83/1, офіс 32, ідентифікаційний код 39963991) з Державного бюджету України переплачений судовий збір у розмірі 95947,37 грн, сплачений згідно з платіжним дорученням № 4903 від 27.09.2021.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні 02.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено 03.06.2022.

Суддя Гоменюк З.П.