ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
31.05.2022 Справа № 914/3296/20
За заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , смт.Брюховичі,
про: ухвалення додаткового рішення
у справі №914/3296/20
За позовом: акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»,
до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , смт.Брюховичі,
про: стягнення 348 058,76 грн. вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу.
Суддя І.Б.Козак
при секретарі Г.Гелеш
Представники сторін:
Від позивача: Р.Свідунович представник,
Від відповідача (заявника): Л.Атаманюк, Ю.Анохін представник.
На розгляд Господарського суду Львівської області Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» подано позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 348 058,76 грн.
Рішенням суду від 16.11.2021 у цій справі у задоволенні позову акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» відмовлено повністю.

18.11.2021 позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з відповідача 33 000 гривень витрат на професійну правову правничу допомогу.

Ухвалою суду від 22.11.2021 призначено розгляд заяви на 30.11.2021. У судовому засіданні 30.11.2021 та 07.12.2021 оголошувалася перерва. Ухвалою суду від 21.12.2021 зупиненорозгляд заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення витрат на надання правничої допомоги до завершення перегляду рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 судом апеляційної інстанції у справі №914/3296/20.

Позиція позивача.

У судове засідання 31.05.2022 представник позивача з`явився, підтримав заяву (вх.№28640/21 від 30.11.2021) про зменшення витрат на правову допомогу до 10000,00 грн, оскільки заявлений відповідачем розмір витрат 33000,00 грн є неспівмірним з ціною позову, виконаними роботами.

Позиція відповідача (заявника).

Відповідач та його представник у судове засідання 31.05.2022 з`явилися, вимоги за заявою підтримали, просили стягнути з позивача на користь відповідача 33000,00 грн витрат на правову допомогу.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом ст. 244 ГПК України додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивач надав суду:

1 - Договір надання правничої допомоги від 21.01.2021;

2 Акт приймання-передачі наданих послуг від 17.11.2021;

3 - Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1238 від 17.11.2006.

У договорі про правову допомогу сторони (відповідач та його адвокат) чітко встановили суму правової допомоги в розмірі 33000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

· 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

· 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

· 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

· 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Суд звертає увагу на позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість лише щодо розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Щодо заяви позивача про зменшення витрат на правову допомогу до 10000,00 грн, суд приймає її до уваги та зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

В розрізі вищезазначених норм процесуального закону колегія суддів надає оцінку доводам позивача про неспівмірність заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та зазначає, що дослідивши обсяг виконаних робіт адвокатом Анохіним Ю.І. як представником адвокатського обєднання «ВУЛФ» по наданню правової допомоги у суді І інстанції у даній справі, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу у загальній сумі 33000,00 грн є надто завищеними та неспівмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в суді, і, у зв`язку з цим, вони не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому, суд враховує не значну складність даної справи.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд вважає за доцільне зменшити заявлений відповідачем розмір судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги з розгляду цієї справи до 20 000,00 грн.

Використовуючи свої дискреційні повноваження, беручи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог позивача, перевіривши опис виконаних адвокатом робіт, керуючись принципом співмірності понесення витрат на правову допомогу, керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цій справі задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (адреса: 79039, м.Львів, вул.Золота, 42, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 20000,00 грн витрат на правову допомогу.

3. В задоволенні решти вимог за заявою відмовити.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 01.06.2022р.

Суддя Козак І.Б.