ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/17657/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

позивача - Опришка О.В. (особисто),

відповідача - Іванова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 (головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Кропивна Л.В., Буравльов С.І.)

у справі №910/17657/20

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової, 22"

про визнання недійсними окремих положень статуту,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1.1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової, 22" (далі - ОСББ "Анни Ахматової, 22", ОСББ) про визнання недійсним пункту 8 розділу ІІІ статуту ОСББ "Анни Ахматової, 22" та визнання недійсними і скасування всіх рішень, оформлених протоколом від 14.04.2019 - 29.04.2019 №3.

1.2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що створення, реєстрація і подальша діяльність відповідача відбувалась з грубим порушенням законодавства України, а статут ОСББ "Анни Ахматової, 22" містить положення, які суперечать вимогам законодавства та Типового статуту.

1.3.Заперечення проти позову мотивовані недоведенням позивачем порушення його прав та законних інтересів, на захист яких він звернувся з даним позовом до суду.

1.4.Відповідач стверджує, що рішення установчих зборів ОСББ "Анни Ахматової, 22" про створення ОСББ "Анни Ахматової, 22", оформлені протоколом від 04.03.2018 №1, не скасовувались та не визнавались недійсними у встановленому законом порядку, а відтак є чинними та підлягають виконанню. 1.5.Відсутність державної реєстрації об`єднання співвласників багатоквартирного будинку на момент проведення установчих зборів, не позбавляє установчі збори можливості обирати правління.

1.6.На переконання відповідача, положеннями Типового статуту передбачено, що загальні збори мають право встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них.

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

2.2.Рішеннями установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку №22 по вул. Анни Ахматової у м. Києві від 04.03.2018 (протокол №1) створено ОСББ, затверджено його статут та обрано органи управління.

2.3.Метою створення ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом (пункт 1 розділу II статуту ОСББ).

2.4.Згідно з пунктом 3 розділу III статуту ОСББ до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном будинку повністю або частково асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах.

2.5.Пунктом 8 розділу III статуту ОСББ визначено, що рішення на загальних зборах приймаються шляхом відкритого поіменного голосування. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їхні представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників. Рішення загальних зборів викладається письмово та засвідчується особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату його голосування ("за" чи "проти"). Загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них.

2.6.Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ, оформленим протоколом від 14.04.2019 - 29.04.2019 №3, затверджено розміри та порядок сплати внесків і платежів співвласників на управління будинку з 01.05.2019 у розмірі 6,25 грн за 1 кв. м, з яких 0,25 грн спрямовано на резервний фонд. Доручено правлінню ОСББ ефективно використовувати спільне майно, в тому числі здавати в оренду та визначати розміри всіх внесків.

2.7.Підставою для звернення до суду з позовом, на думку позивача, є те, що пункт 8 розділу III статуту ОСББ суперечить положенням Типового статуту та статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - ЗУ "Про ОСББ"), а рішення загальних зборів співвласників відповідача від 14.04.2019-29.04.2019, оформлені протоколом №3, прийняті з порушеннями чинного законодавства.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1.Господарський суд міста Києва рішенням від 10.06.2021 у справі №910/17657/20 позовні вимоги задовольнив; визнав недійсним пункт 8 розділу III статуту ОСББ "Анни Ахматової, 22"; визнав недійсним та скасував рішення ОСББ "Анни Ахматової, 22", оформлені протоколом від 14.04.2019 - 29.04.2019 №3.

3.2.Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним пункту 8 розділу III статуту ОСББ "Анни Ахматової, 22", суд першої інстанції виходив з того, що порядок голосування та прийняття рішень, встановлений статутом ОСББ "Анни Ахматової, 22" про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд, суперечить вимогам ЗУ "Про ОСББ" та Типовому статуту.

3.3.Оскільки рішення загальних зборів співвласників ОСББ "Анни Ахматової, 22" від 14.04.2019 - 29.04.2019, оформлені протоколом №3, про затвердження розміру та порядку сплати внесків і платежів співвласників на управління будинку та щодо використання спільного майна були прийняті на підставі положень статуту ОСББ "Анни Ахматової, 22", які визнані судом недійсними, та такими, що суперечать вимогам ЗУ "Про ОСББ" та Типовому статуту, суд першої інстанції дійшов висновку також про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними та скасування рішень ОСББ "Анни Ахматової, 22", оформлені протоколом № 3 від 14.04.2019 - 29.04.2019.

3.4.На переконання суду, положення статуту стосовно того, що загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них, можуть бути застосовані безпосередньо під час проведення загальних зборів, зокрема щодо визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном.

3.5.Північний апеляційний господарський суд постановою від 18.11.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у справі №910/17657/20 скасував; ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

3.6.Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що ані ЗУ "Про ОСББ", ані Типовий статут, не містять прямої вказівки, що положення Типового статуту стосовно того, що загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них, можуть бути застосовані тільки безпосередньо під час проведення загальних зборів, зокрема щодо визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном.

3.7.За висновками суду апеляційної інстанції, встановлення установчими зборами ОСББ в абзаці 3 пункту 8 розділу III Статуту ОСББ положення про те, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію і капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд, вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників, належить до дискреційних повноважень загальних зборів та є процедурною формою реалізації рішення більшості у повній відповідності до законодавства та Типового статуту ОСББ, що свідчить про те, що статут ОСББ, прийнятий на установчих зборах 04.03.2018, відповідає за формою та змістом Типовому статуту та містить положення, які не суперечать вимогам законодавства, і є істотними для діяльності об`єднання.

3.8.Апеляційний суд також дійшов висновку, що вимога позивача про визнання недійсними та скасування всіх рішень ОСББ, оформлених протоколом від 14.04.2019 - 29.04.2019 №3, не підлягає задоволенню, оскільки вказані рішення прийняті згідно з вимогами Закону та Типового статуту.

4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Заперечення іншої сторони

4.1. ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 у справі №910/17657/20 та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у справі №910/17657/20.

4.2.Підставою касаційного оскарження визначив пункти 1 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме: судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.05.2021 у справі №910/9469/20, стосовно застосування статей 7, 10 ЗУ "Про ОСББ"; судом не досліджено зібраних у справі доказів (пункт 1 частина третя статті 310 ГПК України).

4.3.За твердженнями скаржника, порядок голосування та прийняття рішень, встановлений статутом відповідача, про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу в користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд суперечить вимогам ЗУ "Про ОСББ" та Типовому статуту, і саме така правова позиція, яка була ним наведена в позовній заяві та поясненнях, а також судом першої інстанції у скасованому апеляційним судом рішенні, відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у наведеній постанові.

4.5.Проте, апеляційний суд не врахував даний висновок щодо застосування норм права, не звернув уваги та не надав належної оцінки наведеним позивачем доводам та наявним в матеріалах справи доказам, які свідчать про те, що вказане в пункті 2 розділу III протоколу №3 від 14.04.2019 - 29.04.2019 рішення відповідача доручити правлінню ефективно використовувати спільне майно, в тому числі здавати в оренду та визначати розміри всіх внесків, суперечить нормам чинного законодавства, оскільки відповідно до наведених позивачем приписів законодавства до компетенції правління не належить вирішення вищевказаних питань, адже вирішення цих питань належить до виключної компетенції загальних зборів. В зв`язку з цим передача вирішення даних питань від загальних зборів відповідача до правління відповідача є протиправною, оскільки позивача та інших власників квартир, які не голосували за таке рішення, таким чином було фактично позбавлено права вирішувати дані питання на загальних зборах.

4.6.До того ж скаржник вважає, що вказані в протоколі відповідача рішення прийняті з порушенням порядку голосування, адже в ньому відсутня інформація щодо осіб, які брали участь у голосуванні, в тому числі: день опитування, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру a6o нежитлове приміщення, номер квартири a6o нежитлового приміщення, загальна площа квартири a6o нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представників), відповідь співвласника на питання "так", "ні" a6o "утримався", особистий підпис співвласника та особи, яка проводила опитування, що не дає можливості встановити достовірність вказаної в цьому протоколі інформації стосовно загальної кількості власників та загальної кількості голосів тощо, з огляду на що цей протокол фактично є недостовірним доказом в частині доведення законності прийнятих рішень загальними зборами відповідача.

4.7.Скаржник акцентує увагу на тому, що ЗУ "Про ОСББ" і Типовим статутом чітко встановлені вимоги щодо визначення конкретної кількості голосів осіб співвласників квартир (нежитлових приміщень), i дані вимоги є імперативними нормами.

4.8.Також скаржник зазначає про порушення апеляційним судом норм процесуального права в частині вчинення відповідних процесуальних дій в межах визначеної законом його компетенцій для встановлення всіх обставин справи та перевірки належними, допустимими i достовірними доказами; дослідження доказів (без зазначення мотивів їх відхилення), мотивованої оцінки кожного наведеного позивачем аргументу тощо.

4.9.ОСББ "Анни Ахматової, 22" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, оскаржувану постанову Північного апеляційного господарського суду - без змін.

4.10.За твердженнями відповідача, висновки Верховного Суду, викладені у постанові, на яку посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у цій справі, адже у справі №910/9469/20 було визнано недійсними положення статуту, які обмежували членів ОСББ у прийнятті рішень, а саме визначали мінімальний розмір ініціативної групи, встановлювали кворум загальних зборів та збільшували кількість голосів, необхідних для прийняття рішень, натомість у даній справі позивачем ставиться питання про визнання недійсним пункту статуту, положення якого ані встановлюють кворум зборів, ані збільшують кількість голосів, необхідних для прийняття рішень. Більше того оскаржувані положення статуту ОСББ зменшують кількість голосів, необхідних для прийняття рішень, чим розширюють можливості членів ОСББ.

4.11.Крім цього, відповідач зазначає, що у справі №910/9469/20 Верховний Суд взагалі не робив висновків щодо застосування положень статті 7 ЗУ "Про ОСББ", а щодо статті 10 вказаного Закону - Верховний Суд надавав висновки саме в контексті встановлення кворуму загальних зборів (пункти 4.19 - 4.26 постанови, на яку посилається позивач). В іншій частині Верховний Суд правових висновків не висловлював, а касаційне провадження у справі взагалі було закрито.

4.12.Оскільки підстава для касаційного оскарження, передбачена пунктом першим частини другої статті 287 ГПК України, у даній справі не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, відповідач вважає за необхідне закрити касаційне провадження у справі в цій частині.

4.13.При цьому відповідач зазначає, що оскільки підстава для касаційного оскарження, передбачена пунктом першим частини другої статті 287 України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, касаційна скарга з підстави, що визначена пунктом четвертим частини другої вказаної статті 4 (недослідження доказів) не може бути предметом розгляду Верховним Судом.

4.14.Разом з цим відповідач вважає, що касаційна скарга взагалі не містить обґрунтувань, в чому саме полягало неправильне застосування апеляційним судом норм Конституції України, Цивільного кодексу України, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, незастосування Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та ГПК України.

4.15.При цьому відповідач стверджує, що законодавство, яке регулює порядок забезпечення співвласниками багатоквартирного будинку утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізацій прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням i розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (управління багатоквартирним будинком), передбачає, що сплата внесків та платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна є обов`язком співвласників, в той час як основним мотивом та метою подачі позову по даній справі є намагання позивача у будь-який спосіб уникнути виконання своїх обов`язків співвласника квартири у відповідності до ЗУ "Про ОСББ" щодо сплати внесків та платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна, про що свідчать рішення суду про стягнення з позивача заборгованості за оплату внесків на утримання будинку, споруд та прибудинкової території.

4.16.За твердженнями відповідача, встановлення установчими зборами ОСББ в абзаці 3 пункту 8 розділу III Статуту ОСББ положення про те, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків i платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку a6o зведення господарських споруд вважаться прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників належить до дискреційних повноважень загальних зборів та є процедурною формою реалізації рішення більшості у повній відповідності до законодавства та Типового статуту ОСББ.

4.17.Також відповідач зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, що по відношенню до позивача оскаржуваними рішеннями загальних зборів ОСББ чи положеннями статуту ОСББ були здійснені будь-які обмеження, а іншим власникам житлових приміщень надані несправедливі переваги за рахунок позивача.

5.Позиція Верховного Суду

5.1.Відповідно до статті 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

5.2.Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом.

5.3.Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (стаття 1 ЗУ "Про ОСББ").

5.4.Відповідно до статті 4 ЗУ "Про ОСББ" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.

Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Майно об`єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

5.5.Згідно зі статтею 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

5.6.За приписами частини 2 статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

5.7.Частиною 1 статті 7 ЗУ "Про ОСББ" передбачено, що статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.

5.8.Типовий статут об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.09.2015 №238.

5.9.Типовий статут містить загальні положення, які мають бути відображені у ньому, форма складення та зміст статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не є вичерпним, щодо положень, викладених у ньому, а може бути конкретизований та доповнений. Проте, не повинен суперечити загальним вимогам.

5.10.Разом з цим, якщо положення статуту ОСББ як акта, який визначає правовий статус цієї юридичної особи, суперечать законодавству та/або порушують права та охоронювані законом інтереси співвласників багатоквартирного будинку (в даному випадку позивача), за наявності відповідного спору окремі положення статуту можуть бути визнані недійсними шляхом подання позову щодо недійсності статуту (його окремих пунктів).

5.11.В судовому рішенні про визнання недійсними окремих положень статуту має бути зазначено, яким саме приписам закону суперечать ці положення та які права позивача ними порушуються або оспорюються. При цьому, задоволення позовних вимог судом не повинно порушувати прав інших осіб.

5.12.Так, відповідно до абзацу 3 пункту 8 Типового статуту рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів.

5.13.Частиною 14 статті 10 ЗУ "Про ОСББ" встановлено, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

5.14.Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним пункту 8 розділу III статуту ОСББ та зазначаючи, зокрема, про можливість установчих зборів встановити інший порядок голосування та прийняття рішень з огляду на те, що ані ЗУ "Про ОСББ", ані Типовий статут не містять прямої вказівки, що положення Типового статуту стосовно того, що загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них, можуть бути застосовані тільки безпосередньо під час проведення загальних зборів, зокрема щодо визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, апеляційний суд не врахував, що ЗУ "Про ОСББ" об`єднанню надано право встановлювати інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах, проте не саму кількість голосів, що необхідна для прийняття рішень (постанова Верховного Суду від 12.05.2021 по справі № 910/9469/20).

5.15.Крім цього, внаслідок невірного тлумачення норм ЗУ "Про ОСББ" та Типового статуту, апеляційний суд не врахував, що для встановлення необхідної кількості голосів із питання визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд судам необхідно, поряд із приписами частини чотирнадцятої статті 10 ЗУ "Про ОСББ", застосовувати положення статуту ОСББ, які можуть не передбачати спеціальних вимог щодо кількості голосів, що необхідні для прийняття рішення по такому питанню, у дві третини загальної кількості голосів співвласників, і тоді зазначене питання буде вирішуватися більшістю голосів співвласників. Тобто, у випадку визначення в статуті кількості голосів, необхідних для прийняття відповідного рішення, така (кількість) повинна відповідати приписам наведених норм (не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників), прийняття відповідних рішень більшістю голосів можливо лише у разі, якщо б статутом не було передбачено прийняття таких рішення.

5.16.Оскільки в даному випадку статутом відповідача передбачено прийняття рішень про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд, апеляційний суд помилково вважав, що відповідні норми статуту щодо необхідної кількості голосів для прийняття таких рішення (не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників (абзац 3 пункту 8 розділу III статуту ОСББ)) не суперечать нормам ЗУ "Про ОСББ" та Типового статуту.

5.17.В свою чергу суд першої інстанції, задовольняючи повні вимоги про визнання недійсним пункту 8 розділу III статуту ОСББ та зазначаючи, що порядок голосування та прийняття рішень, встановлений статутом ОСББ про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд суперечить вимогам ЗУ "Про ОСББ" та Типовому статуту, не навів жодного обґрунтування щодо визнання недійсним вказаного пункту в цілому, а не лише його спірних положень (абзацу 3), не встановив та не зазначив в якій частині ці положення (абзаци 1, 2, 4-6) суперечать законодавству та/або порушують права та охоронювані законом інтереси співвласників багатоквартирного будинку (в даному випадку позивача), а також не з`ясував підстав заявлення позивачем вимог про визнання недійсним пункту 8 розділу III статуту ОСББ в цілому.

5.18.Визнання недійсним в цілому вказаному пункту статуту ОСББ, зокрема без наведення відповідних обґрунтувань, зумовлює виникнення ситуації, при якій прийняття взагалі будь-яких рішень на загальних зборах ОСББ буде неможливим.

5.19.Розглядаючи позовні вимоги про визнання недійсними та скасування всіх рішень ОСББ, оформлених протоколом від 14.04.2019 - 29.04.2019 №3, суди обох інстанцій, як у випадку задоволення позовних вимог, так й у випадку відмови в їх задоволенні, не врахували, що для визнання недійсним рішення загальних зборів необхідно встановити не лише факт невідповідності цих рішень вимогам законодавства, статуту, а також факт порушення цими рішеннями прав та законних інтересів співвласників багатоквартирного будинку (в даному випадку позивача). При цьому, необхідно врахувати, що оскільки під час проведення загальних зборів можуть ухвалюватися декілька рішень з питань, включених до порядку денного, судом можуть бути визнані недійсними лише ті рішення загальних зборів, які не відповідають нормам законодавства та порушують права учасника. Суд не має підстав визнавати недійсними рішення, прийняті з інших питань порядку денного загальних зборів, якщо позивачем не доведено, що вони порушують його права та законні інтереси.

5.20.Тобто, невідповідність вимогам закону рішення, ухваленого з одного питання порядку денного загальних зборів, не має наслідком недійсності інших рішень або всіх рішень в цілому, прийнятих на загальних зборах. У кожному конкретному випадку суд має перевіряти наявність підстав для визнання недійсним рішення, ухваленого щодо кожного питання порядку денного загальних зборів, якщо не було встановлено безумовних підстав для визнання недійсними рішень.

5.21.Відповідна правова позиція викладена в постанові верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 910/10932/18.

5.22.Прийняття рішень з відповідних питань кількістю голосів, яка суперечить вимогам ЗУ "Про ОСББ" та Типовому статуту, не може бути єдиною та безумовною підставою для визнання їх недійсним, адже в кожному конкретному випадку позивач повинен довести, а суди встановити, яким саме приписам законодавства та в якій частині суперечать відповідні рішення, та з`ясувати чи порушують вони права та охоронювані законом інтереси позивача як співвласника багатоквартирного будинку, який не погоджується з прийнятими рішеннями, в той час як іншими співвласниками схвалено відповідні рішення.

5.23.Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

5.24.Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

5.25.За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

5.26.Частиною п`ятою статті 236 ГПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.27.Згідно із частиною четвертою статті 238 ГПК України в мотивувальній частині рішення суду зазначається серед іншого, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

5.28.Відповідно до пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

5.29.В порушення наведених вище приписів законодавства, суди попередніх інстанцій припустились порушень норм процесуального права, дійшовши передчасних та недостатньо обґрунтованих висновків в частинні наявності/відсутності підстав для визнання недійсним спірного пункту статуту ОСББ в цілому, визнання недійсними та скасування оспорюваних рішень загальних зборів.

5.30.Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, належним чином оцінити всі доводи позивача, установити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку, та вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи.

6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1.Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2.Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

6.3.За змістом частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

6.4.Господарські суди першої та апеляційної інстанцій припустились порушень норм процесуального та матеріального права, без належної оцінки доводів позивача та наведених ним в обґрунтування своїх вимог норм дійшли до недостатньо обґрунтованих висновків в частині встановлення наявності/відсутності підстав для визнання недійсним в цілому відповідного пункту статуту та визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів ОСББ.

6.5.Ураховуючи викладене вище, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

6.6. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, належним чином оцінити всі доводи позивача, установити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку, та вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи.

6.7.Зокрема, судам необхідно надати належну правову оцінку наявності/відсутності підстав для визнання недійсним спірного пункту статуту ОСББ в цілому, визнання недійсними та скасування оспорюваних рішень загальних зборів, а також з`ясувати, чи доведено позивачем порушення оспорюваними рішеннями загальних зборів ОСББ його прав та охоронюваних законом інтересів як співвласника багатоквартирного будинку. В залежності від встановленого та відповідно до чинного законодавства вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні.

7. Розподіл судових витрат

7.1.Відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку із скасуванням ухвалених судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судових витрат у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг судового збору, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315-317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 у справі №910/17657/20 скасувати.

3.Справу №910/17657/20 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

Л.В. Стратієнко