ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Справа № 910/9010/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Тищенко А.І.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021

у справі № 910/9010/21 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті"

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грос Компані"

про визнання права, визнання недійсними договорів та припинення права

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: Корнійчук Я.П. - адвокат на підставі ордера

від відповідача-2: не з`явився

від відповідача-3: не з`явився

від третьої особи: Самборовська Г.М. - адвокат на підставі довіреності

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" (далі - ТОВ "Рентпроперті", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" (далі - ТОВ "Кредитна установа "Інвестиційна", відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" (далі - ТОВ "Васильківський Таунхаус", відповідач-2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" (далі - ТОВ "Ріал Істейт М", відповідач-3) про визнання права, визнання недійсними договорів та припинення права, відповідно до якої просить суд:

- визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" право оренди 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82, за господарським договором оренди від 01.07.2019, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грос Компані";

- визнати недійсним з моменту укладення договір оренди від 08.10.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1712 (предметом якого є передання в орендне користування відповідачу-2 нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82);

- припинити право користування (оренди) Товариством з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" на нежитловий будинок - адміністративний (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82, за договором оренди від 08.10.2020, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1712;

- визнати недійсним з моменту укладення договір оренди від 22.10.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" (предметом якого є передання в орендне користування відповідачу-3 нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82).

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" стверджує, що ним у липні 2019 року було набуто в орендне користування 61/70 частини нежитлового будинку № 10 по вул. Івана Мазепи в м. Києві за наслідками укладення 01.07.2019 договору оренди із власником такого будинку - Товариством з обмеженою відповідальністю "Грос Компані".

Однак, у жовтні 2020 року внаслідок рейдерського захоплення спірного будинку останній вибув із власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" та право власності на нього тричі перереєстровувалось за новими власниками, після чого двома з них - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" було передано даний будинок в оренду всупереч договору оренди від 01.07.2019, який станом на дату подання позовної заяви є чинним, його не розірвано, не припинено, не визнано недійсним та за яким орендарем спірного нежилого будинку є Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі № 910/9010/21 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грос Компані".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Судове рішення обґрунтоване тим, що позов в частині визнання права оренди не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем обрано спосіб захисту, що не є ефективним в розумінні положень чинного законодавства, оскільки неспроможний захистити порушене право. Водночас оскільки позовна вимога про визнання права оренди за позивачем не підлягає задоволенню, то відповідно, інші позовні вимоги про визнання недійсними договорів та припинення права, які є похідними, також не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю та необгрунтованістю.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі скаржником викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи; рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21 винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що при ухваленні рішення судом не було враховано, що обрані позивачем способи захисту порушеного права відповідають частині 2 статті 16 ЦК України. Також, на думку апелянта, при розгляді вимоги про визнання недійсними договорів оренди від 08.10.2020 та від 22.10.2020 судом першої інстанції не застосовано норму статті 770 ЦК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 ТОВ "Грос Компані" поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Грос Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 26.01.2022; учасникам справи встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9010/21.

11.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідач-1 скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та надав 26.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21 без змін. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просив визнати причини пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу поважними та поновити вказаний строк.

В обґрунтування пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач-1 посилається на неотримання апеляційної скарги та ухвали суду від 21.12.2021. Відтак, 11.01.2022 представником відповідача-1 подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Відміткою, проставленою на клопотанні 14.01.2022 підтверджується факт ознайомлення відповідача-1 з матеріалами справи.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість, з огляду на таке.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 встановлено відповідачу строк на подання відзиву - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Судом встановлено, що ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 відповідач-1 отримав 05.01.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 843.

Таким чином, строк на подання відзиву у відповідача закінчився 10.01.2022.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

З огляду на наявність в матеріалах справи доказів отримання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021, твердження відповідача-1 стосовно неотримання вказаної ухвали відхиляються колегією суддів.

Крім того, накладною, описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком за № 061 підтверджується направлення копії апеляційної скарги з додатками на адресу відповідача-1. Разом з тим, як вбачається з роздруківки з вебсайту "Укрпошти" за № 061 відправлення не вручене під час доставки: за закінченням встановленого терміну зберігання.

З огляду на вищенаведене, враховуючи неотримання відповідачем-1 апеляційної скарги з додатками, що сталом підставою для ознайомлення з вказаними документами, з метою дотримання рівності учасників судового процесу та принципу змагальності, колегія суддів вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скарги та прийняти його до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що відповідач-1 є законним власником нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82, з огляду на що він має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі передавати в оренду третім особам; суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що звернення позивача із даним позовом про визнання права оренди не є ефективним способом захисту; відповідач-1 погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у задоволенні вимоги про визнання права оренди відмовлено, то відповідно інші позовні вимоги про визнання недійсними договорів та припинення права також не підлягають задоволенню як похідні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21 відкладено на 16.02.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21 відкладено на 23.02.2022.

У судове засідання 23.02.2022 представники позивача та відповідачів-2,3 не з`явилась, хоча про місце, день та час розгляду даної справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та відповідачів-2,3, враховуючи відсутність клопотань від останніх про відкладення розгляду справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за відсутності представників позивача та відповідачів-2,3

У судовому засіданні третя особа підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач-1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

23.02.2022 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 4 статті 269 процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 10.10.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська будівельна компанія "Альянс" та Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" було укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 68.

05.02.2010 Товариством з обмеженою відповідальністю "Кристалл-Інвест" (як іпотекодавець) було передано нежилий будинок адміністративний (літера В, Г), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 10, в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" за іпотечним договором від 05.02.2010, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В., зареєстрованим в реєстрі за № 106. Іпотекою нежилого будинку забезпечено виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська будівельна компанія "Альянс" перед Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" за кредитним договором.

30.04.2015 Правлінням Національного Банку України прийнято Постанову № 293/БТ, якою Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" віднесено до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку.

26.05.2015 між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" був укладений договір застави майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Могильницькою О.А., реєстровий № 219, яким забезпечується належне виконання Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" вимог Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк", що випливають з міжбанківського кредитного договору від 24.04.2015 № MM72121LG, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" (кредитор) та міжбанківського кредитного договору від 29.04.2015 № MM72201LG, укладеного Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк".

28.05.2015 Правлінням Національного Банку України прийнято Постанову № 348, якою Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

30.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою Ольгою Андріївною було прийнято рішення № 21712731 про зміну іпотекодержателя з Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк". Підставою для державної реєстрації визначено договір застави майнових прав, серія та номер 219, виданий 26.05.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

03.06.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою Ольгою Андріївною було прийнято рішення № 21755097, згідно якого змінено обтяжувача з Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк".

20.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою Оленою Ярославівною було прийнято рішення № 22986292 про припинення іпотеки Публічного акціонерного товариства "УПБ" щодо нежилого будинку, яка виникла на підставі іпотечного договору від 05.02.2010 № 106, на підставі заяви № 898 від 17.07.2015 Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк".

20.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою Оленою Ярославівною на підставі заяви № 898 від 17.07.2015 Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" було прийнято рішення № 22985631 про припинення обтяження нерухомого майна.

30.07.2015 право власності на частку 9/70 нежилого будинку адміністративного (літера В, Г), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 10, зареєстровано за релігійною організацію "Український католицький університет греко-католицької церкви" на підставі укладеного договору купівлі-продажу, серія та номер: 1661, від 30.07.2015. Реєстраційна дія була вчинена на підставі рішення № 23276592 від 30.07.2015 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Комарницької Ольги Володимирівни.

27.06.2018 на підставі акту приймання-передачі майна від 25.06.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристалл-Інвест" державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства "Центр реєстрації" Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області було прийнято рішення № 41830572 про реєстрацію права власності на частку 61/70 нежилого будинку адміністративного (літера В, Г), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 10, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Грос Компані", а також рішення № 41830572 про припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристалл-Інвест" на вказане нерухоме майно.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2020 між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" (покупець) було укладено договір № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 619, згідно якого продавець передає у власність покупця майнові права, в тому числі, за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 68, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська будівельна компанія" та іпотечним договором № 106 від 05.02.2010.

05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем було внесено запис № 38517039 про іпотеку, іпотекодержателем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста", іпотекодавцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Кристалл-Інвест".

Також, 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем внесено запис № 38517940 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" на нежилий будинок адміністративний (літера В, Г), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 10.

07.10.2020 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна в рахунок внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" згідно з протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" № 101 від 07.10.2020, останнім було передано до статутного капіталу позивача нежилий будинок - адміністративний (літ. В, Г), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 10.

08.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Наталією Василівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис № 38575677 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" на нерухоме майно - нежилий будинок - адміністративний (літ. В, Г), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 10.

12.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, предметом іпотеки за яким згідно п. 1.1 є нежилий будинок - адміністративний (літ. В, Г), що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Мазепи, 10, площею 1468,5 кв. м. Вказаний правочин було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. Згідно змісту вказаного правочину іпотекою було забезпечено зобов`язання іпотекодавця (боржника) за договором № 12/10-2020 від 12.10.2020 фінансового кредиту з повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати штрафних санкцій.

21.10.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" (іпотекодержатель) було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за умовами п. 1.1 якого на підставі статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець зобов`язується передати, а іпотекодержатель зобов`язується прийняти у власність за вартістю та на умовах, визначених цим договором, належне іпотекодавцю на праві приватної власності нерухоме майно, а саме нежилий будинок - адміністративний (літ. В, Г) площею 1468,5 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 10.

21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем внесено запис № 38775000 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" на вказане вище нерухоме майно.

Водночас 01.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" (позивач, орендар за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" (третя особа, орендодавець за договором) укладено господарський договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у користування 61/70 частини нежитлоовго будинку-адміністративного (літера В,Г), загальною площею 1 468,5 кв. м, що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (частина, що передається становить 1280,00 кв. м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 82.

На підставі акта приймання-передачі нежитлових приміщень до договору оренди від 01.07.2019, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування 61/70 частини нежитлового будинку-адміністративного (літера В, Г) загальною площею 1 468,5 кв. м, що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (частина, що передається становить 1280,00 кв. м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 82.

Наявними у матеріалах справи доказами - витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129206158 від 27.06.2018 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 229939409 від 28.10.2020 підтверджується, що станом на момент укладення вказаного договору оренди Товариство з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" було власником 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (десять).

Пунктом 2.2 договору оренди від 01.07.2019 та актом прийомки-передачі нежитлових приміщень від 01.07.2019 підтверджується, що 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (десять), перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" з 01.07.2019. Також матеріалами справи (договорами, додатковими угодами, додатками та платіжними дорученнями) підтверджується, що всі комунальні витрати на утримання орендарем 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (десять), сплачувалися Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті".

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що у жовтні 2020 року будинок у цілому вибув із володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" і право власності на нього тричі перереєстровувалось за новими власниками - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" в оренду спірне нерухоме майно за договором від 08.10.2020.

Згодом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" відчужило спірне нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна", і останнє 22.10.2020 передало в оренду спірне нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М".

Таким чином, договір оренди від 08.10.2020 та договір оренди від 22.10.2020 були укладені паралельно з діючим договором оренди від 01.07.2019.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2020 № 3744/5 за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" скасовані реєстраційні дії про державну реєстрацію переходу права власності на нежилий будинок до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М".

Також судом встановлено, що із власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" спірне майно вибуло шляхом звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" стягнення на предмет іпотеки на підставі Договорів № № 81, 81/1 за результатами електронних торгів. В той же час, за результатами розгляду справи № 910/8680/20, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2021, залишеним без змін Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.10.2021, визнано недійсними з моменту укладення договори № № 81, 81/1 та електронні торги в частині, зокрема, кредитного договору та іпотечного договору від 05.02.2010 № 106, предметом іпотеки за яким був спірний нежилий будинок.

Оскільки за результатами розгляду справи № 910/8680/20 визнано недійсними електронні торги та договори № № 81, 81/1 в частині кредитного та іпотечного договорів щодо спірного нежилого будинку, в силу статті 216 Цивільного кодексу України такі недійсні договори № № 81, 81/1 не були та не могли бути законною підставою для набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" права власності на нежилий будинок. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" набуло право власності на нежилий будинок - адміністративний (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (десять), без належних правових підстав.

Враховуючи незаконність набуття у власність нежитлової будівлі Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" позивач вважає, що укладені подальшими власниками договори оренди порушують його права і мають бути визнані недійсними, оскільки спірні договори оренди укладалися одночасно із існуванням чинного договору оренди від 01.07.2019, що і стало підставою для звернення до суду.

В той же час суд першої інстанції встановив, що відповідно до наявної у матеріалах справи довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 280347046 від 21.10.2021 на даний час власником об`єкту нерухомого майна: нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна".

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 12, 15, 16, 20 ЦК України особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 319, 321, 658 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, державна реєстрація завжди у часі слідує за юридичним фактом, на підставі якого виникає, змінюється або припиняється право чи його обтяження. Сама державна реєстрація не може бути юридичним фактом чи замінити його. Такий юридичний факт називається "підставою" для державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор, зокрема:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Згідно з наявної у матеріалах справи довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 280347046 від 21.10.2021 власником об`єкту нерухомого майна: нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна".

Водночас судом встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 27.06.2018 по 05.10.2020 право власності на нежилий будинок належало третій особі. Крім того, матеріалами справи також підтверджується, що підставою для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за третьою особою є акт приймання-передачі майна б/н від 25.06.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечене переданим в іпотеку нерухомим майном: спірним нежилим будинком, що належав ТОВ "Кристалл-інвест" та був переданий в іпотеку на підставі іпотечного договору, посвідченого 05.02.2010 приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В., реєстровий № 106.

Як було встановлено вище, 20.07.2015 в ДРРПНМ внесено запис про припинення іпотеки на належний ТОВ "Кристалл-інвест" нежилий будинок. Так, зокрема запис про припинення іпотеки було внесено на підставі листа іпотекодержателя ПАТ "Авант-банк" № 898 від 17.07.2015.

Заперечуючти проти задоволення заявлених позовних вимог, відповідач-1 посилається на те, що вищевказане припинення іпотеки з внесенням відповідного запису до ДРРПНМ відбулось на підставі нікчемних правочинів.

Як слідує з матеріалів справи, права іпотекодержателя перейшли від ПАТ "УПБ" до ПАТ "Авант-Банк", за заявою якого було внесено запис про припинення іпотеки, на підставі Договору застави майнових прав № 219 від 26.05.2015 укладеним безпосередньо перед визнанням ПАТ "УПБ" неплатоспроможним. За вказаним договором ПАТ "УПБ" передало в заставу ПАТ "Авант-Банк" права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором 05.02.2010, за яким в іпотеку було передано нежилий будинок, який є предметом спору в даній справі.

Договором застави майнових прав № 219 забезпечувалось виконання зобов`язань, які виникли:

1. З міжбанківського кредитного договору від 24.04.2015 № MM72121LG, укладеного між ПАТ "УПБ" (позичальник) та ПАТ "Авант-Банк" (кредитор) щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо:

- повернення кредиту у сумі 3 000 000,00 дол. США у строк з 24.04.2015 до 06.07.2015;

- сплати процентів за користування кредитом у розмірі 22% річних та інших зобов`язань;

2. З міжбанківського кредитного договору від 29.04.2015 № MM72201LG, укладеного між ПАТ "УПБ" (позичальник) та ПАТ "Авант-Банк" (кредитор) щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо:

- повернення кредиту в сумі 31 000 000,00 грн у строк з 29.04.2015 до 11.06.2015;

- сплати процентів за користування кредитом у сумі 45% річних та інших зобов`язань.

Сума забезпечення по переданим у заставу кредитним договорам станом на 29.04.2015 становила згідно п. 1.1. Договору застави майнових прав 585 101 540,80 гривень.

При цьому, сума зобов`язань ПАТ "УПБ" перед ПАТ "Авант-Банк" за міжбанківськими кредитами становила 97 787 218,00 гривень (за курсом НБУ на 29.04.2015).

Наведені обставини підтверджують доводи відповідача- 1, що вартість забезпечення у понад п`ять разів перевищувала розмір основного зобов`язання.

Відповідно до умов міжбанківського кредитного договору № ММ72121LG від 24.04.2015 ПАТ "Авант-Банк" надало ПАТ "УПБ" кредит у розмірі 3 000 000,00 дол. США зі сплатою 22 % річних.

Згідно даних НБУ станом на 24.04.2015 середньозважена процентна ставка за міжбанківськими кредитами в іноземній валюті становила 10,7 % річних.

Також, відповідно до умов міжбанківського кредитного договору № ММ72201LG від 29.04.2015 ПАТ "Авант-Банк" надало ПАТ "УПБ" кредит у розмірі 31 000 000,00 грн зі сплатою 45 % річних.

При цьому, згідно даних НБУ станом на 29.04.2015 середньозважена процента ставка за міжбанківськими кредитами в гривні становила 25,5 % річних.

Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, проценти за кредитним договором є ціною, за якою позичальник отримує у користування грошові кошти (кредит).

З огляду на наведене, перевищення розміру процентів за користування кредитом за міжбанківськими кредитними договорами у 2 рази середньозваженої процентної ставки свідчить про те, що ПАТ "УПБ" отримало послугу (надання грошей у тимчасове платне користування) від ПАТ "Авант-Банк" за ціною, що на 100 відсотків і більше відрізнялася від звичайної вартості послуг кредитування за міжбанківськими кредитними договорами станом на 24.04.2015 та 29.04.2015. Вказані обставини свідчать про нікчемність договорів міжбанківського кредиту № ММ72121LG від 24.04.2015 та № ММ72201LG від 29.04.2015 в силу п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, укладений сторонами договір застави майнових прав не породжував для сторін відповідних прав та/або обов`язків, в тому числі не міг призвести до набуття ПАТ "Авант-Банк" права звернути стягнення на предмети забезпечення та набуття прав кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В силу того, що ч. 2 ст. 548 ЦК України прямо встановлена недійсність забезпечувального зобов`язання у зв`язку з недійсністю основного зобов`язання, колегія суддів дійшла висновку про наявність ознак нікчемності договору застави майнових прав, посвідченого 26.05.2015 приватним нотаріусом КМНО Могильницькою О.А., реєстровий номер 219.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

В цій частині суд зазначає про обґрунтованість доводів відповідача- 1 стосовно того, що умови договору застави надають перевагу ПАТ "Авант-Банк" як кредитору, порівняно із загальними правилами застави, що так само свідчить про нікчемність вказаного правочину.

Згідно зі ст. 24 Закону "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно ст. 27 зазначеного Закону, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

З наведеного слідує, що направлення повідомлення заставодавцю і реєстрацію обтяження у відповідному реєстрі є обов`язком заставодержателя, виконання якого передує факту звернення стягнення. Вказані вимоги носять імперативний характер.

Однак, згідно умов пункту 4.6 договору застави майнових прав № 219 сторони визначили, що якщо у строки, встановлені кредитним договором, заставодавець не виконає (повністю чи частково) Основне зобов`язання, в т.ч. не поверне заставодержателю кредит та/або не сплатить проценти за його користування, та/або не сплатить неустойку (пеню та штрафи), та/або іншу заборгованість, платежі, та/або не виконає інші зобов`язання, які передбачені та/або випливають з основного зобов`язання та цього договору, у тому числі у випадку одноразового прострочення будь-якого зобов`язання, що визначено основним зобов`язанням, а також в інших випадках, передбачених цим договором, або у разі прийняття рішення про визнання заставодавця проблемним або запровадження тимчасової адміністрації/призначення ліквідатора/реорганізації (злиття, приєднання, виділення) заставодавця, заставодержатель в момент настання таких подій набуває всіх прав та обов`язків кредитора до боржників за кредитними договорами/договорами застави/договорами іпотеки, майнові права за якими передані в заставу за даним договором.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16.05.2018 вказано, що ухилення від надсилання боржнику такого повідомлення, реєстрації в Реєстрі відомостей, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації є порушеннями, зважаючи на які нотаріус не може вчинити виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави.

У Постанові від 18.12.2019 Верховним Судом у справі № 755/9188/17 вказано, що звернення стягнення на предмет застави пов`язується саме з реєстрацією у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження у позасудовому порядку та спливом тридцятиденного строку для добровільного виконання боржником свого зобов`язання з моменту реєстрації в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У свою чергу п. 4.6 Договору застави майнових прав виключає такий обов`язок заставодержателя, що, з одного боку - надає кредитору переваг, не передбачених чинним законодавством, а з іншого - прямо суперечить вимогам Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Отже, звернення стягнення на предмет застави у порядку, іншому, аніж це передбачено ст. ст. 27, 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Домовленість сторін договору про заставу майнових прав про звернення стягнення у порядку п. 4.6 надає пільги (переваги) ПАТ "Авант-Банк", як кредитору ПАТ "УПБ", поряд з іншими кредиторами ПАТ "УПБ", оскільки направлений на позачергове задоволення вимог одного з кредиторів неплатоспроможного банку. Як наслідок, такий правочин є нікчемним в силу п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи положення статей 207, 215 ЦК України нікчемний правочин є таким, якщо його недійсність встановлена законом, і останній є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

З огляду на правові наслідки виконання сторонами нікчемного правочину, суд дійшов висновку, що ПАТ "Авант-Банк" не набуло прав та обов`язків кредитора по відношенню до позичальників, права вимоги до яких було передано у заставу ПАТ "Авант-Банк" на підставі Договору про заставу майнових прав, посвідченого 26.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А., реєстровий номер 219.

Отже, у зв`язку з виконанням нікчемних правочинів - договорів міжбанківського кредиту та договору застави майнових прав, яким забезпечувалося виконання цих міжбанківських кредитних договорів, ТОВ "Кристалл-Інвест" без достатніх правових підстав припинило іпотеку нерухомого майна, згідно листа іпотекодежателя ПАТ "Авант-банк" № 898 від 07.07.2015, та передало до статутного капіталу позивача у якості внеску до статутного капіталу.

Таким чином, основне зобов`язання (кредитні договори про міжбанківський кредит) є нікчемними в силу закону, оскільки укладені всупереч вимогами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та відповідають критеріям нікчемності, передбаченим частиною третьою ст. 38 Закону.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір застави майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Могильницькою О.А., реєстровий № 219 укладений між ПАТ "УПБ" та ПАТ "АВАНТ-БАНК"; міжбанківський кредитний договір від 24.04.2015 № MM72121LG, укладений між ПАТ "УПБ" (позичальник) та ПАТ "Авант-Банк" (кредитор) та міжбанківський кредитний договір від 29.04.2015 № MM72201LG, укладений між ПАТ "УПБ" (позичальник) та ПАТ "Авант-Банк" (кредитор), є нікчемними в силу Закону, а отже не породжують жодних правових наслідків.

Статтею 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Ураховуючи положення ч. 2 ст. 215 ЦК України, правочини, вчинені іпотекодавцем щодо відчуження переданого в іпотеку нерухомого майна без згоди іпотекодержателя є нікчемними, оскільки їх недійсність прямо встановлена у Законі, зокрема у ст. 12 Закону України "Про іпотеку".

Наступні правочини ТОВ "Кристалл-Інвест" з відчуження нерухомого майна, переданого в іпотеку в тому числі, правочин з передачі 61/70 частини нежилого будинку до статутного капіталу ТОВ "Грос компані" за відсутності згоди іпотекодержателя - ПАТ "УПБ" так само є нікчемними.

Як наслідок, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" договір оренди від 01.07.2019 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82 також є нікчемним.

Суд зазначає, що вищенаведені обставини спростовують твердження позивача про правомірність набуття права оренди на спірний об`єкт та подальше порушення його прав відповідачами у справі. У зв`язку з наведеним позов задоволенню не підлягає.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено презумпцію правомірності правочину. Відповідно до зазначеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В процесі розгляду справи також було надано оцінку доводам позивача про скасування Наказом Міністерства юстиції України № 3745/5 від 27.10.2020 року рішень державних реєстраторів, на підставі яких право власності на нежилий будинок було набуто відповідачем-1. Так, судом встановлено, що як слідує з наданих до суду доказів, під час розгляду скарги Колегією Міністерства юстиції України не досліджувалися питання підстав набуття права власності ТОВ "Грос компані" на нерухоме майно, тобто Колегія Мінюсту виходила з того, що ТОВ "Грос компані" було законним власником, а прийняті приватним нотаріусом КМНО Юдіним М.А. рішення порушили право власності ТОВ "Грос компані". При цьому Колегією Міністерства юстиції не приймалося до уваги нікчемність правочинів, на підставі яких набувалося право власності ТОВ "Грос компані".

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 4 статті 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21 має бути залишено без змін, проте зі зміною його мотивувальної частини, наведеної в мотивувальній частині даної постанови, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" - без задоволення.

Відповідно до статті 129 ГПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі № 910/9010/21 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

3. Матеріали справи № 910/9010/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.05.2022.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді А.І. Тищенко

О.В. Агрикова