УХВАЛА

31 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/859/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Уркевич В. Ю.,

розглядаючи у письмовому провадженні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 (колегія суддів у складі: Шаптала Є. Ю., Яковлєв М. Л., Козир Т. П.) та рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 (суддя Ващенко Т. М.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 47 567,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі - ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") про стягнення 47 567,80 грн, з яких: 42 887,80 грн вартості недостачі вантажу та 4 680,00 грн витрат на залучення експерта та проведення експертизи.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021, позов задоволено повністю.

3. Судові рішення мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується несправність вагону № 95783585 у технічному відношенні, що не дозволяє схоронне транспортування вантажу; відповідальність за недостачу вантажу, який перевозився у вказаному вагоні згідно з залізничною накладною № 33634569 від 14.10.2020, покладається саме на відповідача як перевізника, а оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, то зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки, заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу.

Короткий зміст касаційної скарги

4. АТ "Українська залізниця" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

5. Скарга з посиланням на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт", статей 52, 110, 129 Статуту залізниць України, статті 924 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 310 Господарського кодексу України (далі - ГК України), пункту 23 Правил видачі вантажів, а також відсутністю висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, що виникають з перевезення вантажів залізницею.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

6. Відзиву від ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" не надходило, проте позивач у запереченні проти відкриття касаційного провадження у справі зазначив, що скаржник ставить на розгляд суду питання, які потребують дослідження та оцінки доказів, що виходить за межі касаційного провадження. Водночас Верховний Суд уже висловлював позицію щодо застосування, зокрема, статті 129 Статуту залізниць України.

Позиція Верховного Суду

7. Суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані судові рішення, виходили з такого.

8. Згідно з договором перевезення, оформленого залізничною накладною від 14.10.2020 № 33634569, відправник ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" передало відповідачу для перевезення зі станції відправлення Глухов на станцію призначення Берегова вантаж насіння соняшника, зокрема, у вагоні № 95783585. Одержувачем вантажу є ТОВ "Олсідз Блек Сі" для ТОВ "Олсідз Груп Україна".

9. Залізниця не скористалася своїм правом, визначеним статтею 24 Статуту залізниць України, щодо перевірки кількості та маси переданого до перевезення вантажу та погодилася із масою вантажу, визначеною відправником.

10. Відповідно до графи 20 залізничної накладної № 33634569 вантаж насіння соняшника перевозився відповідачем насипом.

11. По прибутті вантажу на станцію призначення Берегова та при його фактичному отриманні від залізниці 21.10.2020 одержувач вантажу здійснив огляд вагону та його первинне переваження по брутто на власних вагонних вагах та виявив різницю в сторону зменшення на 3 900 кг.

12. Статтею 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

13. Після встановлення обставин недостачі вантажу та керуючись статтею 52 та пунктом «а» статті 129 Статуту залізниць України на станцію призначення Берегова одержувачем подано вимогу від 22.10.2020 № 2210/01 з проханням провести комісійну видачу вантажу у вказаному вагоні та скласти комерційний акт.

14. Листом від 22.10.2020 № 791 станція призначення Берегова з посиланням на пункт 52 Статуту залізниць України повідомила одержувача про відсутність підстав для комісійної видачі вантажу.

15. Тобто, відповідач на порушення статті 52 та пункту «а» статті 129 Статуту залізниць України комісійну перевірку та видачу вантажу не зробив, комерційний акт про недостачу вантажу у вагоні не склав.

16. Одержувач вантажу в порядку пункту 16 Правил складання актів подав начальнику дирекції залізничних перевезень скаргу від 22.10.2020 № 2210/02, яку не було задоволено залізницею, про що повідомлено у листі від 23.10.2020 № ДН5-07/689 з посиланням на частину першу статті 924 ЦК України та частину третю статті 310 ГК України, а також пам`ятку про подавання вагонів № 1071.

17. У зв`язку з відмовою залізниці здійснити комісійну видачу вантажу позивач замовив Регіональній Торгово-промисловій палаті Миколаївської області проведення експертизи, за результатами проведення якої щодо вагона № 95783585 складений акт експертизи від 26.10.2020 № 120-1036, відповідно до пункту 6 якого завданням експертизи було визначення кількості вантажу шляхом зважування і зовнішній огляд вагона.

18. Експертизою встановлені наступні обставини: експерту для комісійного огляду і переважування замовником експертизи пред`явлений залізничний вагон № 95783585, завантажений насінням соняшника, згідно з накладною масою нетто 52 050 кг. При огляді пломбування вагону встановлено: вагон опломбований двома запірно-пломбувальними пристроями (ЗПП) з відтиском: "Універсал М Варта, УЗ" номери ЗПП наведені у таблиці, відтиск пломб відповідає даним, вказаним у накладній. На металевій плашці вказано: "ГЛУХІВ ТЕП ВЕРТИКАЛЬ". При зовнішньому огляді розвантажувальних бункерів встановлено: у середній частині розвантажувальних бункерів виявлено деформування (свіжого походження) валу блокування механізму розвантаження, внаслідок чого сектор валу блокування механізму розвантаження виведений із зачеплення з пазами упору вала приводу механізму розвантаження. В місці деформації валу блокування механізму розвантаження виявлені свіжі здири фарбового покриття, і наявність насіння соняшника. Крім того, на направляючій опорі механізму переміщення шиберної заслінки виявлено свіжі сліди від механічної взаємодії. При розкритті (у присутності експерта) верхніх завантажувальних люків (всього їх 5) та огляді поверхні і місткості вантажу, виявлено: під третім завантажувальним люком є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) довжиною близько 4,0 м та завглибшки візуально до 0,5 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерною для стікаючого вантажу вниз, направленою у бік середнього розвантажувального бункеру з наявністю деформації валу блокування механізму розвантаження. Візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися нестачі вантажу. Після зважування вагона фактично виявилось: маса нетто вантажу у вагоні № 95000121 склала 48100 кг, що на 3950 кг менше проти даних, вказаних у залізничній накладній .

19. Зважування вказаних вагонів проводилося представниками одержувача, позивача в присутності експерта регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області. При проведені експертизи представники станції Берегова присутні не були.

20. Згідно з висновком експерта, недостача вантажу у вагоні № 95783585 склала 3 950 кг, вагон має сліди механічного впливу на розвантажувальні бункери, а саме деформування валу блокування механізму розвантаження внаслідок чого сектор валу блокування механізму розвантаження виведений із зчеплення з пазами упору вала приводу механізму розвантаження, що не забезпечує збереження вантажу при транспортуванні.

21. З урахуванням наведених обставин суди дійшли висновку, що вагон № 95783585 прибув на станцію призначення Берегова технічно несправними, що призвело до недостачі вантажу у розмірі 3 950 кг.

22. З огляду на те, що відповідач належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, суди стягнули з відповідача 42 887,80 грн вартості недостачі вантажу.

23. Стосовно посилання АТ "Українська залізниця" на статтю 23 Закону України "Про залізничний транспорт" суди звернули увагу на таке.

24. Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

25. Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

26. Отже, посилання відповідача на статтю 23 Закону України "Про залізничний транспорт" є помилковими, оскільки в цій нормі йдеться про припинення відповідальності за збереження вантажу після видачі одержувачу, а не про звільнення від відповідальності за втрату вантажу під час перевезення залізницею.

27. Також суди зазначили, що згідно зі статтею 23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

28. За змістом статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

29. Згідно зі статтею 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

30. Отже, залізниця не зобов`язана перевіряти кількість та масу вантажу, що передається їй до перевезення згідно з залізничною накладною. У той же час, здійснення такої перевірки - в інтересах самої залізниці як перевізника по договору перевезення, що несе майнову відповідальність за схоронність зданої до перевезення кількості вантажу.

31. До моменту прибуття вагону № 95783585 на станцію призначення Берегова, жодних зауважень або повідомлень з приводу неправильного визначення маси вантажу вантажовідправником також зроблено не було. Відповідачем також не надано будь-яких доказів неправильного визначення вантажовідправником маси вантажу при навантажені в означений вагон.

32. У статті 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти кількість та масу переданого до перевезення вантаж, однак відповідач вказаним правом не скористався та підписав залізничну накладну № 33634569 без зауважень та заперечень, а технічна несправність вагону № 95783585 підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.

33. Щодо посилання відповідача на статті 52, 129 Статуту залізниць України суди зазначили наступне.

34. Статтею 52 Статуту залізниць України передбачені окремі самостійні випадки, коли на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу

35. Відповідно до графи 20 залізничної накладної № 33634569 вантаж насіння соняшника перевозився відповідачем насипом.

36. По прибутті вантажу на станцію призначення Берегова та при його фактичному отриманні від залізниці 21.10.2020 одержувач вантажу здійснив огляд вагону та його первинне переваження по брутто на власних вагонних вагах та виявив різницю в сторону зменшення на 3 900 кг.

37. Пунктом 23 Правил видачі вантажів передбачено, що у разі вивантаження на місцях загального користування вимога щодо перевірки маси вантажів може бути заявлена письмово одержувачем до початку вивантаження. Вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на під`їзну колію, може бути заявлена в момент приймання вагонів у пункті, встановленому договором.

38. Згідно з пунктом «а» статті 129 Статуту залізниць України, комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

39. Виходячи з системного аналізу положень Статуту залізниць України та вищезазначених Правил видачі вантажів, суди дійшли висновку, що отримувач вантажу не позбавлений права заявити вимогу щодо перевірки маси вантажу після подавання вагону.

40. Згідно з обставинами справи одержувач після виявлення недостачі вантажу та керуючись статтею 52 та пунктом «а» статті 129 Статуту залізниць України 22.10.2020 звернувся на станцію призначення Берегова із заявами щодо проведення комісійної перевірки та видачі вантажу у спірному вагоні.

41. Водночас подання одержувачем на станцію призначення заяв з вимогою щодо комісійної перевірки вантажу здійснено 22.10.2020, тобто після прибуття вантажу на станцію, що не є порушенням Статуту залізниць України та Правил видачі вантажів, оскільки здійснене до початку вивантаження вагонів, що спростовує заперечення відповідача у цій частині.

42. Однак, відповідач в порушення пункту 52 та пункту 129 Статуту залізниць України комісійну перевірку та видачу вантажу не зробив, комерційний акт про недостачу вантажу у вагоні № 95783585 не склав.

43. При цьому, пункт 52 Статуту залізниць України чітко зобов`язує залізницю здійснити перевірку маси та стану вантажу у разі прибуття вагонів навалом і насипом за наявності вимоги одержувача вантажу, як сторони договору перевезення. Дана імперативна норма не допускає будь-яких відхилень та відступів від вказаного обов`язку залізниці.

44. Отже, отримання вимоги одержувача є достатньою підставою для залізниці здійснити перевірку вантажу незалежно від часу отримання вагонів.

45. Судами встановлено, що вантажоодержувачем неодноразово направлялися листи з вимогами провести комісійну видачу вантажу, що прибув у вагоні № 95783585.

46. Приймаючи до уваги вищевстановлені обставини суди дійшли висновку, що позивачем та одержувачем в порядку, визначеному чинним законодавством України, було вжито необхідних заходів задля повідомлення залізниці про необхідність засвідчення обставин невідповідності маси вантажу комерційним актом, складення якого на вимогу вантажоодержувача (вантажовідправника), згідно приписів підпункту «а» пункту 129 Статуту залізниць України, є обов`язком залізниці.

47. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази впливу на вантаж та/або спірні вагони зі сторони позивача, одержувача чи інших осіб з часу подавання вагонів до моменту проведення експертизи, відтак відсутні підстави стверджувати, що нестача вантажу сталась на території одержувача.

48. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що не вважає за необхідне застосовувати до спірних правовідносин положення частину 1 статті 924 ЦК України, частину третю статті 310 ГК України та статтю 110 Статуту, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, оскільки аналіз вказаних правових норм дозволяє зробити висновок про те, що у вказаних положеннях йдеться про припинення відповідальності за збереження вантажу після видачі одержувачу, а не про звільнення від відповідальності за втрату вантажу під час перевезення залізницею.

49. Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт несправності вагону № 95783585 у технічному відношенні, що не дозволяє схоронне транспортування вантажу, суди дійшли висновку, що відповідальність за недостачу вантажу, який перевозився у вказаному вагоні згідно з залізничною накладною № 33634569 від 14.10.2020 покладається саме на відповідача як перевізника.

50. Суди також відхилили посилання відповідача на підписання ванатжоотримувачем пам`ятки без зауважень, оскільки пам`ятка не свідчить про будь-які інші обставини, крім того факту, що залізниця передала, а вантажоодержувач прийняв відповідний вагон. Законодавством України не передбачено обов`язку вантажоодержувача вносити до цього документу будь-які інші відомості, а тому відсутність таких зауважень у відповідній пам`ятках не спростовує жодних доводів позивача.

51. Розглянувши доводи та аргументи касаційної скарги разом з матеріалами справи, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність закриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою з таких підстав.

52. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

53. Так, у справі № 910/5280/19 розглядався позов Товариства з обмеженою відповідальністю до Приватного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі вартості недостачі вантажу.

54. При розгляді справи було встановлено, що "Виконавець на виконання умов договорів № 12/07/18 та № 27/09/2018, 13.10.2018 здійснив від свого імені зі станції Бар відправлення 52-х вагонів типу "інший" (зерновоз) на станцію Берегова з вантажем (насіння соняшника), про що була оформлена накладна № 33881525, відповідно до якої вантажовідправником виступило Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Система", одержувачем вантажу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Олсидз Блек Си", а маса вантажу, зазначена відправником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Система") та підтверджена Перевізником (Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"), склала 1 852 500 кг, вантаж завантажений у вагони відправником навалом. Приймання вантажу до перевезення пройшло без зауважень зі сторони залізниці.

55. 19.10.2018 Вантаж прибув на станцію Берегова.

56. 20.10.2018 після передачі вагонів з вантажем вантажоодержвачу за результатами їх зважування у 10-ти вагонах була виявлена недостача вантажу у загальному розмірі 28 000 кг, про що був складений відповідний акт.

57. 20.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Система" направило на адресу Перевізника - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" листи №№ 224 та 225, які були отримані представниками Перевізника 21.10.2018 та в яких Виконавець просив засвідчити комерційним актом виявлений факт недостачі вантажу у вагонах №№ 59598086, 95680518, 95617437, 95668844, 95681631, 95644621, 95633079, 95613170, 95757688, 95531562 по їх прибуттю згідно із залізничною накладною № 33881525.

58. 21.10.2018 Перевізник надіслав на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Система" лист № 459, в якому повідомив про відсутність у нього підстав приймати участь у комерційному зважуванні вантажу та видачі актів, оскільки вантаж прибув на станцію у справних вагонах, запірно-пломбувальні пристрої не порушені, вагони передані клієнту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Олсидз Блек Си", навантаження та зважування згідно з перевізним документом проводилось відправником.

59. 22.10.2018 у присутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Система" було проведене повторне зважування вантажу, під час якого була повторно виявлена недостача вантажу.

60. У зв`язку з відмовою Перевізника скласти комерційні акти Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Система" звернулось до Одеської регіональної торгово-промислової палати із замовленням на проведення експертизи вагонів з вантажем.

61. 22.10.2018 експерти Одеської регіональної торгово-промислової палати за участю, зокрема представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Система", провели експертизу десяти вагонів з насінням соняшника для визначення його кількості, за результатами проведення якої склали два акти експертизи № УТЗ-1930 та № УТ9-1936, в яких встановили обставини відхилення фактичної маси вантажу у вагонах від маси, зазначеної в залізничній накладній № 33881525, на 27 550 кг та на 4 350 кг.

62. Експертизою також було встановлено, що у вагонах, пред`явлених до експертизи, зажате насіння соняху, наявні фрагменти монтажної піни, гофрокартону, а в окремих вагонах наявні ознаки воронкоподібних заглиблень, що свідчать про просипання насіння соняшнику через розвантажувальні люки."

63. Суди попередніх інстанцій у цій справі дійшли висновку про задоволення позову в частині основного боргу та витрат на проведення експертизи.

64. Верховний Суд, перевіряючи в касаційному порядку судові рішення, зазначив про таке.

65. Згідно з частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

66. За змістом статті 130 Статуту залізниць України при поданні претензії та позову до залізниці у разі недостачі вантажу одержувач має пред`явити накладну, комерційний акт і документ, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

67. Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

68. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

69. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

70. За змістом статті 53 Статуту залізниць України та згідно з пунктом 30 Правил видачі вантажів у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знижено його вартість, залізниця за власною ініціативою чи на вимогу одержувача запрошує експертів. Експертиза провадиться в присутності начальника станції, його заступника або іншого уповноваженого начальником станції працівника. Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача, який має право взяти участь в експертизі вантажу.

71. Натомість у разі, якщо станція призначення ухиляється від пред`явлення вантажу до експертизи, у тому числі на письмову вимогу одержувача, останній має право оскаржити таку відмову і сам пред`явити вантаж до експертизи, повідомивши про час її проведення станцію призначення. У разі відсутності доказів такого повідомлення акт експертизи, складений без участі відповідного представника залізниці, не може вважатися належним доказом у господарському спорі.

72. Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 129 Статуту залізниць України залізниця, яка була повідомлена вантажовідправником про факт недостачі вантажу, зобов`язана була скласти комерційний акт щодо засвідчення в ньому обставини недостачі вантажу у вагонах, однак необґрунтовано відмовила у складанні цього акту.

73. Факт недостачі вантажу був встановлений Одеською регіональною Торгово-промисловою палатою за результатами проведеної експертизи вагонів з вантажем, про що Одеською регіональною Торгово-промисловою палатою були складені акти експертизи згідно з актами експерт встановив, що в кожному пред`явленому на експертизу вагоні між кришкою та горловиною бункеру всіх розвантажувальних люків наявні зажате насіння соняшника та фрагменти монтажної піни. Після відкриття кришок завантажувальних люків експерт встановив, що в кожному вагоні на зовнішньо видимій поверхні насипу насіння наявне воронкоподібне заглиблення насіння соняшника, розташоване на одній осі по вертикалі з розвантажувальними люками, що свідчить про те, що насіння висипалося через ці люки. За результатами проведеної експертизи експерт встановив факт недостачі вантажу у пред`явлених на експертизу вагонах.

74. Верховний Суд погодився з висновками судів попередні інстанцій про те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов договору на надання послуг з перевезення вантажів не забезпечив збереження прийнятого до перевезення вантажу в обсязі, прийнятому до перевезення з урахуванням норм природного убутку, що призвело до недостачі вантажу та понесенні вантажовідправником збитків у вигляді сплати постачальникам грошових коштів у розмірі вартості недостачі вантажу.

75. Отже, Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 у справі № 910/5280/19 вже виклав висновок щодо застосування статей 52, 110, 129 Статуту залізниць України у подібних правовідносинах, що виникають з перевезення вантажів залізницею.

76. Водночас стаття 924 ЦК України, частина третя статті 310 ГК України, на які посилається скаржник, судами попередніх інстанцій не застосовувалися.

77. Таким чином наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження. Водночас касаційна інстанція позбавлена можливості переглядати оскаржуване судове рішення в іншій частині, оскільки відповідно до частини 2 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

78. Відповідно до частини 2 статті 296 ГПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

79. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v. Ukraine), заява № 24402/02, § 27, 20.05.2010).

80. Конвенція про захист прав і основоположних свобод має на меті гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справах "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland), заява № 6289/73, § 24, 09.10.1979; "Гарсія Манібардо проти Іспанії" (Garcia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, § 43, 15.02.2000).

81. У рішенні ЄСПЛ у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" (Garcia Manibardo v. Spain), зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення ЄСПЛ у справі "Monnel and Morris v. the United Kingdom", заява № 9562/81, § 56, 02.03.1987).

82. Отже, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем порядку доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай запроваджуються для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судовий зір за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягає.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України,, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі № 910/859/21 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя С. К. Могил

Суддя В. Ю. Уркевич