РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.06.2022Справа № 910/21717/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Акціонерного товариства «Перший київський машинобудівний завод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична Клініка-Валерія»

про стягнення 293 581,76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Перший київський машинобудівний завод» (надалі - АТ «Перший київський машинобудівний завод») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична Клініка-Валерія» (надалі - ТОВ «Медична Клініка-Валерія») про стягнення 293 581,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати орендної плати за договором оренди №ДО-12/Б-2018 від 01.04.2018, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 251 069,91 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 35 924,51 грн. та 3% річних у розмірі 6 587,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Вказана ухвала суду вручена відповідачу 13.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №016, проте ТОВ «Медична Клініка-Валерія» правом на подання відзиву на позов не скористалось, свої пояснення стосовно суті спору до суду не подало.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

01.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», найменування якого змінено на АТ «Перший київський машинобудівний завод», (орендодавець) та ТОВ «Медична Клініка-Валерія» (орендар) укладено договір оренди №ДО-12/Б-2018 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати в оренду, а орендар зобов`язується прийняти, згідно умов цього договору, приміщення в будівлі медіко-санітарної частини на 1-му поверсі, план якої наведений у додатку №1 цього договору, розташованого за адресою: Україна, м. Київ, вул. Виборська, 70 А, загальною площею 92,0 кв.м.

Згідно з п. 1.2.1 та 1.2.2 Договору з 01 квітня 2018 року (дата початку строку оренди) по 31 березня 2019 року (дата закінчення строку оренди) орендар зобов`язується підписати акт прийому-передачі приміщення в дату початку строку оренди, визначену цим пунктом, але в будь-якому випадку не пізніше 3 календарних днів, з дати початку строку оренди, та передати орендодавцю підписаний примірник акту прийому-передачі приміщення. З дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення орендар маж право користуватися приміщенням у відповідності до мети оренди.

Відповідно до п. 1.4.1 Договору орендар незалежно від наслідків господарської діяльності сплачує орендодавцю протягом строку дії цього договору плату за користування об`єктом оренди із розрахунку 130,00 грн. за 1 кв.м., крім того ПДВ 20% - 26,00 грн. Всього з ПДВ за 1 кв.м. в місяць - 170,00 грн. До складу ринкової вартості об`єкта оренди входить вартість оренди (податку) відповідної земельної ділянки ПАТ «НВП «Більшовик». Загальна сума за користування об`єктом оренди за базовий місяць (лютий 2018 року) складає - 13 033,33 грн., крім того ПДВ 20% - 2 606,67 грн. Всього з ПДВ - 15 640,00 грн.

Плата за користування об`єктом оренди сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця, або вноситься готівкою в касу орендодавця, не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць, на умовах 100% попередньої оплати. За перший та останній місяць орендна плата має бути сплачена протягом 10 днів після укладення договору оренди. В разі несплати в зазначений термін плати за об`єкт оренди, орендодавець може припинити транзит та подачу електроенергії, теплової енергії, гарячої та холодної води орендарю без направлення письмового повідомлення про таке відключення (п. 1.4.2 Договору).

Пунктом 1.4.3 Договору визначено, що розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, але не нижче розміру орендної плати за базовий місяць, вказаної у п. 1.4.1 цього договору.

Згідно з п. 6.1 Договору орендар вступає у користування приміщенням у день підписання акта прийом-приміщення.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування об`єкт оренди, що підтверджується актом здачі-приймання об`єкта від 01.04.2018.

Відповідач звернувся до позивача з листом №24/02-1 від 24.02.2020, в якому просив продовжити Договір на один рік та повідомив про те, що поточна заборгованість буде сплачена до 20.03.2020.

30.09.2021 відповідач повернув, а позивач прийняв об`єкт оренди за Договором, що підтверджується актом здачі-приймання об`єкта від 30.09.2021.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати орендних платежів за Договором, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 251 069,91 грн.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт здачі-приймання об`єкта від 01.04.2018) підтверджується факт передачі в оренду позивачем, прийняття відповідачем та користування ним об`єктами оренди за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 1.4.1 Договору відповідач зобов`язаний був сплачувати позивачу орендні платежі не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць. Так, за твердженням позивача у відповідача наявна заборгованість із сплати орендних платежів за Договором у загальному розмірі 251 069,91 грн., що не заперечується відповідачем, а строк виконання такого грошового зобов`язання на момент звернення позивача з позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості у розмірі 251 069,91 грн. на підставі Договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги АТ «Перший київський машинобудівний завод» про стягнення з ТОВ «Медична Клініка-Валерія» заборгованості у розмірі 251 069,91 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 35 924,51 грн. та 3% річних у розмірі 6 587,34 грн., нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 01.01.2019 по 31.10.2021.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що у випадку неналежної або несвоєчасної сплати орендної плати, встановленої цим Договором (порушення умов п. 1.4 цього договору), орендар зобов`язується сплатити орендодавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла у період прострочення) від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, включаючи день прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що він є правильним та арифметично вірним, відповідач стосовно правильності розрахунку позивача не заперечував, а відтак суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 35 924,51 грн. та 3% річних у розмірі 6 587,34 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 251 069,91 грн., пені у розмірі 35 924,51 грн. та 3% річних у розмірі 6 587,34 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Перший київський машинобудівний завод» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична Клініка-Валерія» (03190, м. Київ, вул. Естонська, будинок 1/5, квартира 60; ідентифікаційний код 34695997) на користь Акціонерного товариства «Перший київський машинобудівний завод» (03057, м. Київ, пр. Перемоги, будинок 49/2; ідентифікаційний код 14308569) заборгованість у розмірі 251 069 (двісті п`ятдесят одна тисяча шістдесят дев`ять) грн. 91 коп., пеню у розмірі 35 924 (тридцять п`ять тисяч дев`яносто двадцять чотири) грн. 51 коп., 3% річних у розмірі 6 587 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 34 коп., та судовий збір у розмірі 4 403 (чотири тисячі чотириста три) грн. 73 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий