ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2022 р. Справа № 911/3609/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянув матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концепція відпочинку»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про зобов`язання повернути державне нерухоме майно

за відсутності представників учасників справи у зв`язку з неявкою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області звернулось Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі позивач, ДП МА «Бориспіль») з позовною заявою від 06.12.2021 № 35-28/7-126 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концепція відпочинку» (далі відповідач, ТОВ «Концепція відпочинку») про зобов`язання ТОВ «Концепція відпочинку» повернути ДП «МА «Бориспіль» державне нерухоме майно частину приміщення № 278 на 2-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 190,0 кв. м, переданого за актом приймання-передавання орендованого майна від 10.06.2021 до договору оренди № 2256 від 21.05.2019 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку повернути позивачу нерухоме майно, балансоутримувачем якого є ДП МА «Бориспіль» та яке є предметом договору від 21.05.2019 № 2256 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, укладеного між орендодавцем Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, та орендарем ТОВ «Концепція відпочинку».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.01.2022; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі третя особа, РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.01.2022 підготовче засідання відкладено на 31.01.2022.

Через канцелярію суду 11.01.2022 від представника ТОВ «Концепція відпочинку» надійшла заява від 05.01.2022, у якій відповідач зазначив, що з позовними вимогами не погоджується в повному обсязі. Крім того відповідач повідомив суд, що вирішив не реалізовувати своє право на подання відзиву на позов, а свою позицію у справі, в тому числі підстави заперечення проти позовних вимог, ТОВ «Концепція відпочинку» остаточно сформує за результатами судового розгляду справи та викладе в судових дебатах.

Через канцелярію суду 28.01.2022 РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях подало пояснення від 27.01.2022 щодо позову, у яких стверджується про те, що систематичне невиконання ТОВ «Концепція відпочинку» зобов`язань за договором оренди призвело до утворення заборгованості з орендної плати більше ніж за три місяці, з огляду на що РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях листом повідомило орендаря про відмову від договору № 2256 в односторонньому порядку. Посилаючись на пункт 10.10 договору № 2256, третя особа зазначає, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.02.2022.

У судовому засіданні 14.02.2022 представник відповідача надав до матеріалів справи письмовий конспект пояснень по суті позовних вимог.

У судовому засіданні 14.02.2022 суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступні слова представників учасників справи щодо вимог заявленого позову, а також стосовно змісту та підстав заперечень проти позову, після чого оголосив перерву в судовому засіданні до 14.03.2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану судове засідання у справі № 911/3609/21, призначене на 14.03.2022, не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.04.2022 призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2022.

Через підсистему «Електронний суд» 25.04.2022 від представника позивача надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог, які суд залучив до матеріалів справи.

Через підсистему «Електронний суд» 28.04.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ДП МА «Бориспіль» та врахування поданих ним пояснень.

Суд врахував, що за приписами ст. 42 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) участь сторони у судовому засідання є її правом, а не обов`язком, крім того явка в судове засідання представника позивача судом обов`язковою не визнавалась.

У судове засідання 29.04.2021 представники відповідача і третьої особи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець), правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях відповідно до наказу Фонду державного майна України від 05.08.2019 № 786 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України», та ТОВ «Концепція відпочинку» (орендар) 21.05.2019 укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, за № 2256 (далі договір № 2256), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно частину приміщення № 278 на 2-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 190,0 кв. м, (далі майно), що розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, та перебуває на балансі ДП МА «Бориспіль», , (далі балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.11.2018 і становить за незалежною оцінкою 16642200,00 грн без урахування ПДВ.

Нерухоме майно належить ДП МА «Бориспіль» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 33768597, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 17.02.2015, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 2698099, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08.

Згідно з п. 1.2 договору № 2256 майно передається в оренду з метою розміщення зони відпочинку пасажирів без права розміщення торгівельних об`єктів та закладів харчування.

Пунктом 2.1 договору № 2256 обумовлено, що орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, визначений у договорі, але не раніше дати нотаріального посвідчення цього договору та підписання акта приймання-передавання майна.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2 договору № 2256).

Пунктами 3.1-3.3 договору № 2256 визначено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2018 року 208030,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

За умовами п. 3.6 договору № 2256 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктами 5.3, 5.10 договору № 2256 передбачено обов`язки орендаря, зокрема: своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу; у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві/балансоутримувачу або підприємству/товариству указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві/балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 7.2, 7.4 договору № 2256 орендодавець зобов`язався: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованим майном на умовах цього договору; у разі якщо орендар не сплачує розмір орендної плати (повністю або частково), яка підлягає перерахуванню до державного бюджету, протягом трьох місяців підряд, вживати заходів відповідно до вимог законодавства щодо розірвання договору та стягнення заборгованості.

Згідно з п. 10.1 договору № 2256 останній укладено строком на 10 (десять) років, що діє з 21.05.2019 до 20.05.2029 включно.

Зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Усі зміни та доповнення до цього договору вносяться в такій самій формі, що й цей договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом (п. 10.3 договору № 2256).

Пунктом 10.6 договору № 2256 передбачено, що чинність цього договору припиняється, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

За умовами п. 10.7 договору № 2256 сторони погоджуються, що цей договір буде достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема, не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до п. 10.10 договору № 2256 у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу (або юридичній особі, яку вкаже орендодавець).

Договір № 2256 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охріменко М.С. та зареєстровано в реєстрі за № 736.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ТОВ «Концепція відпочинку» 10.06.2019 підписано акт приймання-передавання орендованого майна, який є додатком № 2 до договору № 2256.

РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надіслало, зокрема, орендарю та балансоутримувачу повідомлення від 28.04.2021 № 50-02.02-1916 про відмову від договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 21.05.2019 № 2256, у якому зазначило, що станом на 14.04.2021 орендар має загальну заборгованість, яка перевищує трьохмісячну орендну плату та складає 1065239,99 грн, пеня 45469,44 грн. Посилаючись на постійне порушення умов договору з боку орендаря в частині сплати орендної плати, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 782 Цивільного кодексу України, Регіональне відділення як орендодавець повідомив про відмову від договору № 2256 і вимагав протягом трьох робочих днів з дня отримання цього повідомлення повернути балансоутримувачу орендоване державне нерухоме майно, а також підписати з балансоутримувачем в трьох примірниках акт приймання-передачі нерухомого майна, переданого орендарю за договором № 2256.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 922 повідомлення від 28.04.2021 № 50-02.02-1916 про відмову від договору № 2256 ТОВ «Концепція відпочинку» отримало 04.05.2021.

ДП МА «Бориспіль», у зв`язку із отриманням листа РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях № 50-02.02-1916 від 28.04.2021 про відмову від договору № 2256, листом від 18.06.2021 № 19-22/1-208 повідомило про необхідність повернення майна балансоутримувачу та вимагало негайно сплатити наявну заборгованість з орендної плати в сумі 1587508,23 грн (березень 2020 квітень 2021 року). В додаток до листа долучено Акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна.

У відповідь на лист ДП МА «Бориспіль» від 18.06.2021 № 19-22/1-208 про повернення орендованого майна ТОВ «Концепція відпочинку» листом від 21.07.2021 повідомило балансоутримувача про те, що лист РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях не може бути підставою для припинення договору № 2256, з огляду на що вимоги про передачу (повернення) орендованого майна є такими, що не підлягають задоволенню.

Мотивуючи відмову повернути балансоутримувачу орендоване державне нерухоме майно, ТОВ «Концепція відпочинку» посилалось на неможливість використання орендованого нерухомого майна за цільовим призначенням з огляду на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями на всій території України запроваджено карантин, на час дії якого заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, тощо), торгівельно-розважальних центрі, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торгівельного і побутового обслуговування населення.

Крім того ТОВ «Концепція відпочинку» звертало увагу на те, що 02.06.2020 Головним державним санітарним лікарем на повітряному транспорті М.М. Корнієнко затверджені Тимчасові протиепідемічні заходи щодо попередження розповсюдження коронавірусної інфекції SARS-CoV-2 в аеропортах України на період карантину, зокрема, в розділі 1 «Загальні вимоги» визначено: «Закрити капсульні готелі». Таким чином, орендар зазначав, що з 17.03.2020 не мав можливості провадити господарську діяльність з використанням орендованого майна відповідно до цільного призначення. ТОВ «Концепція відпочинку» зауважило, що ДП МА «Бориспіль» зверталось до орендаря із листами: від 14.04.2020 за № 19-22-11, у якому повідомило про неможливість користування майном в терміналах «D» і «F»; від 12.10.2020 № 25-22-331, у якому повідомив про те, що «тимчасовими протиепідеміологічними заходами щодо попередження розповсюдження коронавірусної інфекції SARS-CoV-2 в аеропортах України на період карантину від 02.06.2020 № 1.1.-407, заборонено діяльність капсульних готелів»; від 28.10.2020 № 25-22-351 про лист Головного державного санітарного лікаря на повітряному транспорті від 19.10.2020 № 01.2-17/909, в якому вказано, що робота капсульних готелів неможлива.

Отже орендар вказав, що з 17.03.2020 не міг використовувати орендоване майно у зв`язку із обставинами, за які він не відповідає, тому, на його думку, є підстави для застосування норми ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, щодо звільнення ТОВ «Концепція відпочинку» від орендної плати на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Листом від 27.08.2021 № 01-22-1237 балансоутримувач повідомив орендаря про те, що ДП МА «Бориспіль» не є стороною договору № 2256 та пропонував звернутись з питань, викладених у листі від 21.07.2021, до орендодавця. Водночас ДП МА «Бориспіль» наполягало на звільненні орендованого майна та підписанні відповідного акта повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Зважаючи на те, що орендар не підписав акт передачі-приймання орендованого майна та не повернув балансоутримувачу майно, яке є предметом договору № 2256, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, проте під час судового розгляду справи по суті заперечив проти позовних вимог та звернув увагу на те, що 16.12.2021 набрало законної сили рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1010/21 за позовом ДП МА «Бориспіль» до ТОВ «Концепція відпочинку», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, про стягнення заборгованості з орендної плати за договором № 2256. За твердженнями відповідача, рішенням у справі № 922/1010/21 в позові відмовлено повністю та встановлено, зокрема, що протягом всього періоду дії обмежень щодо користування нерухомим майном орендар не мав обов`язку сплачувати орендну плату.

Також, на думку відповідача, повідомлення орендодавця від 28.04.2021 № 50-02.02-1916 про відмову від договору № 2256 за формою і змістом суперечить чинному законодавству України. Так, на думку відповідача, односторонню відмову від договору слід кваліфікувати як односторонній правочин, з огляду на що до повідомлення про відмову від договору оренди слід застосовувати норми чинного законодавства, які регулюють порядок вчинення односторонніх правочинів. Відповідач вважає, що оскільки договір № 2256 нотаріально посвідчений, то й відмова від договору підлягала такому посвідченню.

Проаналізувавши встановлені судом обставини в сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Правовідносини оренди майна (найму) врегульовані Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, а щодо оренди державного та комунального майна також застосовується Закон України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення договору № 2256) визначено, що За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендодавцями щодо державного майна є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення щодо єдиних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом (ст. 287 Господарського кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України, істотними умови договору оренди є, зокрема: строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації.

У статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992, який діяв на момент укладення договору № 2256, та Законом № 157-IX від 03.10.2019, який набрав чинності з 27.12.2019, встановлено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором, незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно з положеннями статей 526, 629 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 763 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Аналогічні за змістом положення містить частина четверта ст. 284 Господарського кодексу України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно із ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до частині 1, 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За приписами ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 782 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент отримання ТОВ «Концепція відпочинку» повідомлення орендодавця від 28.04.2021 № 50-02.02-1916) передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно із ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Матеріали справи свідчать про те, що РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях звернулось до ТОВ «Концепція відпочинку» з повідомленням № 50-02.02-1916 від 28.04.2021, у якому, пославшись на статтю 782 Цивільного кодексу України та наявність у орендаря заборгованості, яка перевищує трьохмісячну орендну плату, повідомило про відмову від договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 21.05.2019 за № 2256, у зв`язку з чим вимагало повернути балансоутримувачу державне нерухоме майно, яке передавалось ТОВ «Концепція відпочинку» в оренду за вказаним договором.

Суд установив та не заперечено сторонами, що повідомлення № 50-02.02-1916 від 28.04.2021 ТОВ «Концепція відпочинку» отримало 04.05.2021, що підтверджується долученою до позовної заяви копією рекомендованого повідомлення про вручення потового відправлення № 922. Таким чином, ДП МА «Бориспіль» та РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях наполягають на тому, що договір № 2256 є розірваним з 04.05.2021, а відтак орендар був зобов`язаний повернути балансоутримувачу державне нерухоме майно за актом приймання-передачі у строк до 07.05.2021.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно із ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч. 1 ст. 209 Цивільного кодексу України).

Стаття 654 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила щодо форми зміни або розірвання договору: зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Суд зауважує, що ст. 782 Цивільного кодексу України є спеціальною нормою, яка встановлює підстави і наслідки відмови від договору найму. Підставою для відмови є порушення договору з боку наймача у вигляді невнесення ним плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. А наслідком припинення договору в момент отримання повідомлення наймачем.

Отже відмова від договору найму за своєю суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав наймодавця, а тому не вимагає згоди другої сторони. За змістом ст. 782 Цивільного кодексу України, а також виходячи з положень ст. 205, 654 Цивільного кодексу України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Додаткових вимог вказані положення Цивільного кодексу України не містять.

Системний аналіз наведених норм закону дозволяє дійти висновку, що одностороння відмова від договору оренди, право наймодавця на яку передбачено ст. 782 Цивільного кодексу України, не підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, як вважає відповідач, оскільки це не передбачено положеннями цієї статті.

Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо наймодавець направив наймачу відповідну заяву (лист, повідомлення), надавши суду докази такого направлення та отримання її наймачем.

Водночас для правильного вирішення цього спору суду також необхідно встановити наявність у орендодавця права таку односторонню відмову від договору (невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах від 04.08.2021 у справі № 908/2282/20 та від 21.01.2020 у справі № 914/252/19 Верховний Суд вказав на те, що у вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково.

За твердженнями ДП МА «Бориспіль», які викладено у позовній заяві, у ТОВ «Концепція відпочинку» наявна заборгованість з орендної плати за період з березня 2020 року по квітень 2021 року в сумі 1587508,23 грн, однак у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, на підставі яких можливо було б установити внесення чи невнесення орендарем орендної плати за договором № 2256 протягом трьох місяців підряд.

Водночас під час вирішення цього спору суд установив, що Господарський суд Харківської області розглядав справу № 922/1010/21 за позовом ДП МА «Бориспіль» до ТОВ «Концепція відпочинку», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, про стягнення 1595508,23 грн основної заборгованості, 111622,65 грн пені, 26141,26 грн 3 % річних та 82675,71 грн інфляційних втрат за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна № 2256 від 21.05.2019.

Під час розгляду справи № 922/1010/21 господарський суд установив, що балансоутримувач, на виконання умов договору № 2256 за березень 2020 року квітень 2021 року виставив орендарю наступні рахунки за користування індивідуально визначеним (нерухомим) майном, зокрема: № 76/465 від 31.03.2020 на суму 263662,75 грн; № 76/834 від 30.04.2020 на суму 265772,06 грн; № 76/1035 від 31.05.2020 на суму 266569,38 грн; № 76/1248 від 30.06.2020 на суму 267102,52 грн; № 76/1447 від 31.07.2020 на суму 265499,90 грн; № 76/1634 від 31.08.2020 на суму 264968,90 грн; № 76/1870 від 30.09.2020 на суму 266293,74 грн; № 76/2065 від 31.10.2020 на суму 268956,68 грн; № 76/2259 від 30.11.2020; № 76/2465 від 31.12.2020 на суму 274905,19 грн; № 76/397 від 31.01.2021 на суму 278478,96 грн; № 76/651 від 28.02.2021 на суму 281263,75 грн; № 76/921 від 31.03.2021 на суму 286045,24 грн; № 76/1141 від 30.04.2021 на суму 288047,56 грн; а також акти приймання-здачі виконаних послуг: від 31.03.2020; від 30.04.2020; від 31.05.2020; від 30.06.2020; від 31.07.2020; від 31.08.2020; від 30.09.2020; від 31.10.2020; від 30.11.2020; від 31.12.2020; від 31.01.2021; від 28.02.2021; від 31.03.2021; від 30.04.2021.

Посилаючись на те, що вказані рахунки-фактури та акти приймання-здачі були отримані орендарем, однак після їх отримання останній не надав вмотивованої відмови від підписання та не здійснив відповідної плати за користування орендованим нерухомим майном, ДП МА «Бориспіль» заявило до стягнення у справі № 922/1010/21, зокрема, заборгованість з орендної плати у сумі 1595508,23 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.10.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2021, у справі № 922/1010/21 відмовлено у позові повністю.

Суди у справі № 922/1010/21 встановили, що у період з 17.03.2020 по 15.05.2021 ТОВ «Концепція відпочинку» не здійснювало сплату орендних платежів за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 21.05.2019 № 2256, які останній пов`язує з настанням обставин, що не залежали від нього, а саме введенням карантину, забороною роботи готелів, обмеженим режимом роботи аеропорту та забороною самим ДП МА «Бориспіль» здійснювати використання нерухомого майна частини приміщення будівлі пасажирського терміналу аеропорту.

Зважаючи на те, що з 17.03.2020 ТОВ «Концепція відпочинку» не використовувало орендоване майно частину приміщення № 278, № 69 на 2-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 190,0 кв. м, що розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7 та перебуває на балансі ДП МА «Бориспіль», у зв`язку із запровадженням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на усій території України карантину, а також з огляду на те, що неможливість використання орендованого приміщення з метою розміщення зони відпочинку пасажирів (капсульного готелю) визначена балансоутримувачем нерухомого орендованого майна, Східний апеляційний господарський суд погодився з висновком місцевого господарського суду щодо правомірності застосування до спірних правовідносин положень частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 910/4436/19.

З огляду на факти, встановлені судовими рішеннями у справі № 922/1010/21 та норму ч. 4 ст. 75 ГПК України, суд вважає установленими обставини того, що орендар з незалежних від нього обставин в період з 17.03.2020 по 15.05.2021 був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим державним нерухомим майном, яке є предметом договору № 2256, у зв`язку з чим ТОВ «Концепція відпочинку» було звільнене від зобов`язання сплачувати орендну плату за вказаний період на підставі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Таким чином, станом на 04.05.2021 (дата отримання орендарем повідомлення про відмову від договору) правові підстави для відмови РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від укладеного з ТОВ «Концепція відпочинку» договору № 2256 від 21.05.2019 на підставі пункту 10.7 цього договору і статті 782 Цивільного кодексу України відсутні, вказаний договір не є припиненим, у зв`язку з чим не підлягають застосуванню передбачені статтею 785 Цивільного кодексу України, пунктом 10.10 договору № 2256 від 21.05.2019 наслідки припинення договору оренди у вигляді повернення орендарем майна, яке було об`єктом оренди, балансоутримувачу.

Згідно з приписами ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання ТОВ «Концепція відпочинку» повернути ДП «МА «Бориспіль» державне нерухоме майно частину приміщення № 278 на 2-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), загальною площею 190,0 кв. м, переданого за актом приймання-передавання орендованого майна від 10.06.2021 до договору оренди № 2256 від 21.05.2019 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, є необґрунтованими та безпідставними, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.06.2022.

Суддя О.В. Щоткін