ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/1995/18

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши скаргу № 4 від 11.01.2022 Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» на дії Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі за позовом Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков»,

м. Черкаси

до Фізичної особи-підприємця Тимошенко Лідії Олексіївни,

м. Буча

про стягнення 151 999,18 грн.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник): Іванченко І.М., адвокат, довіреність № 313 від 22.07.2019;

від відповідача: не з`явився;

від ВДВС: не з`явився.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 24.10.2018 у справі № 911/1995/18 задоволені частково позовні вимоги ПП «Торговий Дім Поляков» до ФОП Тимошенко Лідії Олексіївни; присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Тимошенко Лідії Олексіївни на користь Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» 93 054,00 грн. заборгованості, 32 416,18 грн. 30 % штрафу, 10 129,18 грн. 20 % річних та 2 034,00 грн. судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

05.12.2018 на примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 24.10.2018 у справі № 911/1995/18 було видано відповідний наказ.

14.01.2022 Приватне підприємство «Торговий Дім Поляков» звернулось до господарського суду Київської області із скаргою на дії Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить суд:

- поновити ПП «Торговий Дім Поляков» пропущений строк для оскарження постанови від 30.06.2020 про закриття виконавчого провадження № 58611787;

- задовольнити клопотання про витребування доказів;

- витребувати у нотаріуса Бучанської міської державної нотаріальної контори Фальковської Л.М. дані про спадкоємців ОСОБА_1 по спадковій справі № 161/2020 від 06.10.2020; залучити спадкоємців ОСОБА_1 до розгляду цієї скарги в якості заінтересованих осіб;

- визнати постанову головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2020 про закінчення виконавчого провадження № 58611787 неправомірною та скасувати її;

- зобов`язати державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 58611787, встановити належним чином факт смерті боржника ОСОБА_1 та вжити заходів для встановлення можливого правонаступництва по виконавчому провадженню № 58611787.

Скаргу обґрунтовано тим, що державним виконавцем Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) при здійсненні виконавчого провадження повною мірою не здійснено необхідних дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та передчасно винесено постанову від 30.06.2020 про закриття виконавчого провадження № 58611787.

Ухвалою суду від 19.01.2022 поновлено Приватному підприємству «Торговий Дім Поляков» строк для звернення до суду із скаргою на дії Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ); розгляд скарги на дії Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) призначений на 31.01.2022; витребувано у нотаріуса Бучанської міської державної нотаріальної контори Фальковської Л.М. відомості про коло спадкоємців ОСОБА_1 , які прийняли спадщину, та обсяг спадкування кожним з них; зобов`язано Бучанський міський відділ державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду письмові пояснення на скаргу Приватного підприємства Торговий Дім Поляков та копії матеріалів виконавчого провадження № 58611787; викликано для участі в судовому засіданні повноважених представників учасників справи та Бучанського міського відділу ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалами суду від 31.01.2022 та 09.02.2022 розгляд скарги був відкладений на 09.02.2022 та 23.02.2022 відповідно.

В судових засіданнях 31.01.2022, 09.02.2022 та 23.02.2022 представник скаржника підтримав подану до суду скаргу, вважаючи її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з підстав, викладених у скарзі.

Представник відділу ДВС в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку; будь-яких письмових пояснень щодо скарги, яка підлягає розгляду останнім на адресу суду надіслано не було.

03.02.2022 та 23.02.2022 через канцелярію суду від Бучанської міської державної нотаріальної контори, на виконання ухвали суду, надійшли листи № 167 від 29.01.2022 та № 264 від 19.02.2022, в яких нотаріусом було повідомлено про те, що 06.10.2020 було заведено спадкову справу № 161/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ; з наявних в матеріалах спадкової справи документів, установити коло спадкоємців (крім ОСОБА_2 ) не вбачається за можливе; в матеріалах спадкової справи відсутня інформація та документи щодо майна спадкодавця, що унеможливлює визначення складу спадкового майна.

Так, під час звернення до господарського суду із скаргою № 4 від 11.01.2022 на дії Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), скаржником було зазначено про смерть боржника - ОСОБА_1 .

Суд відзначає про направлення ухвали суду щодо здійснення розгляду у господарському суді скарги № 4 від 11.01.2022 ПП «Торговий Дім Поляков», у справі № 911/1995/18, на адресу ФОП Тимошенко Л.О.

Конверт з ухвалою суду був повернутий на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, судом були надіслані ухвали суду на належну адресу боржника, яка підтверджена матеріалами справи, проте будь-які представники або уповноважені особи до суду не прибули, будь-яких пояснень до суду не надіслали.

Дослідивши і перевіривши подані в підтвердження обґрунтування скарги докази, заслухавши пояснення скаржника, судом встановлено.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим, на шкоду одній зі сторін.

Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 у справі «Савіцький проти України» (заява № 38773/05) та від 05.07.2012 у справі «Глоба проти України» (заява № 15729/07) вказано, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України та практики Європейського суду з прав людини, рішення суду у справі № 911/1995/18, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавців.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно з ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що учасник виконавчого провадження має право звернутися до господарського суду з відповідною скаргою тільки на дії чи бездіяльність органів виконавчої служби, вчинені ними під час, у зв`язку та щодо примусового виконання останніми відповідних рішень господарських судів.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник (ПП «Торговий Дім Поляков») звернувся до господарського суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), при виконанні наказу господарського суду від 05.12.2018 у справі № 911/1995/18.

Предметом скарги є оскарження дій державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), обумовлені невиконанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо вчинення дій спрямованих на повне та реальне виконання судового наказу господарського суду Київської області від 05.12.2018 у справі № 911/1995/18.

Так, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця, господарським судом встановлено, що 18.03.2019 державним виконавцем Бучанського відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58611787 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Тимошенко Лідії Олексіївни на користь Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» 93 054,00 грн. заборгованості, 32 416,18 грн. 30 % штрафу, 10 129,18 грн. 20 % річних та 2 034,00 грн. судового збору.

В подальшому в ході проведення виконавчих дій, за рахунок пенсії боржника, були частково задоволені вимоги стягувача, а також здійснені заходи щодо опису та арешту майна боржника.

Так, 18.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про визначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для проведення оцінки описаного та арештованого нерухомого майна боржника, зокрема, Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки.

Згідно із Звітом про незалежну експертну оцінку вартості житлового будинку, власником якого є ОСОБА_1 № 20191224/01 від 24.12.2019, вартість житлового будинку становить 564 901,57 грн.

Згідно із Звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, загальної площею 0,0337 га, кадастровий номер :01:064:0003, власником якої є ОСОБА_1 № 20191224/01 від 24.12.2019, вартість земельної ділянки становить 200 531,85 грн.

30.06.2020 державним виконавцем Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 58611787, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у зв`язку із смертю боржника.

06.10.2020 в Бучанській міській державній нотаріальній конторі Київської області за отриманою заявою № 380 від 06.10.2020 заведено спадкову справу № 161/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

22.10.2020 Приватне підприємство «Торговий Дім Поляков» звернулось до нотаріуса Бучанської міської державної нотаріальної контори Фальковскої Л.М. із вимогою-притензією № 103 від 22.10.2020 про задоволення кредиторських вимог ПП «Торговий Дім Поляков» відповідно до наказу господарського суду Київської області від 05.12.2018 у справі № 911/1995/18 за рахунок майна спадкодавця.

У відповідь нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Фальковскою Л.М. надано лист № 942/02-14 від 10.11.2020 про долучення претензії до матеріалів спадкової справи № 161/2020 та доведення відповідної претензії до відома спадкоємців.

Однак, звертаючись до суду із відповідною скаргою, скаржник вказує про те, що на даний час будь-яких дій з метою реального виконання наказу господарського суду Київської області від 05.12.2018 у справі № 911/1995/18 та обумовлених Законом України «Про виконавче провадження» не вживається, що і стало підставою для звернення скаржника з відповідною скаргою.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повинен вчиняти виконавчі дії в повному обсязі, неупереджено, своєчасно та ефективно, виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання, а також вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень з дотриманням розумності строків виконавчого провадження.

Разом з цим, відповідно п. 3 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

За пунктом 2 частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

Так, судом встановлено, що з 04.04.2020 боржник - ОСОБА_1 вважається померлою, про що зокрема, було зазначено у листах Бучанської міської державної нотаріальної контори № 167 від 29.01.2022 та № 264 від 19.02.2022 та повідомлено про заведення спадкової справи № 161/2020 щодо майна боржника.

Як повідомлено нотаріусом Фальковскою Ларисою Михайлівною установити коло спадкоємців (крім ОСОБА_2 ) не вбачається за можливе; в матеріалах спадкової справи відсутня інформація та документи щодо майна спадкодавця, що унеможливлює визначення складу спадкового майна

Разом з цим, звертаючись із скаргою, ПП «Торговий Дім Поляков» вказує на те, що державним виконавцем неналежним чином здійснюються дії щодо примусового виконання рішення суду у справі № 911/1995/18 та у виконавчому провадженні № 58611787 та передчасне винесення постанови від 30.06.2020 про закриття виконавчого провадження № 58611787.

Так, як встановлено під час розгляду скарги, державним виконавцем за час проведення виконавчих дій було встановлено, що згідно з інформації із державних реєстрів, боржник була власником житлового будинку, площею 72 кв.м. та земельної ділянки під ним, площею 0,0337 га, кадастровий номер :01:064:0003.

В межах виконавчого провадження було здійснено оцінку майна боржника.

Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном як фізична особа.

У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець повинен перевірити чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутись до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичною особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження оскаржити в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки.

Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про чітко визначений перелік дій, які виконавець повинен вчинити у разі стягнення з боржника відповідних грошових сум, під час здійснення яких він приймає певні рішення шляхом винесення постанов, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень або інших процесуальних документів, та які в обов`язковому порядку долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Однак, як встановлено судом, за результатами дослідження наданих доказів, державним виконавцем не були здійснені всі можливі та достатні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на належне, повне та реальне примусове виконання наказу господарського суду у справі № 911/1995/18. Так, державний виконавець не зупинив вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 58611787 та не отримав даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлої сторони виконавчого провадження її спадкоємцем.

Таким чином, враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) всіх можливих та достатніх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказу господарського суду від 05.12.2018 у справі № 911/1995/18, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги № 4 від 11.01.2022 Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» на дії Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2020 про закінчення виконавчого провадження № 58611787.

Разом з цим, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги скаржника щодо залучення спадкоємців ОСОБА_1 до розгляду скарги в якості заінтересованих осіб, оскільки докази щодо кола осіб, які прийняли спадщину, в матеріалах справи відсутні.

Вимога скаржника, якою він просить суд зобов`язати державного виконавця встановити належним чином факт смерті боржника, тобто провести відповідні заходи, у даному виконавчому провадженні передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження» також відхиляється судом, як така, що виходять за межі повноважень господарського суду, оскільки задоволення описаної вимоги скаржника видається втручанням у діяльність державного органу, оскільки вчинення конкретних виконавчих дій, вибір виконавчої дії тощо, є компетенцією і прерогативою органів державної виконавчої служби, а не суду. При вчиненні кожної виконавчої дії, державний виконавець має враховувати ряд обставин і спеціальних вимог законодавства, про що не йдеться в Господарському процесуальному кодексі України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-3, 18, 129, 339 - 345 ГПК України, господарський суд, -

постановив:

1. Скаргу № 4 від 11.01.2022 Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» на дії Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2020 про закінчення виконавчого провадження № 58611787.

3. В інші частині в задоволені скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та може оскаржена відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали - 25.05.2022.

Суддя О.О. Христенко