ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/975/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за первісним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, Нетішин, Хмельницька область, 30100, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, )

про стягнення штрафних санкцій за договором поставки в сумі 30 873 грн 62 коп.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, )

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, Нетішин, Хмельницька область, 30100, )

про стягнення 26 357 грн 78 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися представники:

- від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція": не з`явився;

- від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" Лавренчук Тетяна Віталіївна (ордер серія ВК № 1033936 від 21.12.2021 року)

ВСТАНОВИВ:

04.11.2021 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (далі - ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС", первісний позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (далі - ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ", первісний відповідач), у якому посилаючись на ст. ст. 254, 509, 526, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 230, 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) просить суд стягнути з первісного відповідача штрафні санкції у розмірі 30 873 грн. 62 коп.

В обгрунування позовних вимог первісний позивач вказує на невиконання первісним відповідачем Договору поставки № 16794/53-124-01-20-12589, укладеного 01.10.2020 року між ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" (далі - покупець) та ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (далі - постачальник), в частині повного та своєчасного проведення поставки товару.

Ухвалою суду від 05.11.2021 року (суддя Політика Н.А.) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/975/21, клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін задоволено частково, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.12.2021 року.

Розпорядженням керівника апарату від 22.11.2021 року № 01-04/64/2021 в зв`язку з тим, що суддя Політика Н.А. з 22.11.2021 року перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, та не зможе продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені ГПК України, з метою недопущення порушення строків розгляду вищевказаної справи відповідно до пунктів 2.3.25, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/975/21.

22.11.2021 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 918/975/21 передано судді Романюк Ю.Г.

Ухвалою суду від 23.11.2021 року матеріали справи № 918/975/21 прийнято до свого провадження, постановлено вважати вірним в резолютивній частині ухвали від 05.11.2021 року у справі № 918/975/21, що судове засідання для розгляду справи призначити на 02.12.2021 року.

24.11.2021 року від ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (далі - зустрічний позивач) надійшов зустрічний позов до ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" (далі - зустрічний відповідач) у якому, зустрічний позивач, посилаючись на ст. ст. 11, 525, 526, 530, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 180, 193, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 30 ГПК України, просить суд стягнути з зустрічного відповідача 26 357 грн 78 коп. (з яких - 5 128 грн 34 коп. - 3 % річних, 21 229 грн 44 коп. - інфляційні втрати).

В обгрунування позовних вимог зустрічний позивач вказує на невиконання зустрічним відповідачем Договору поставник № 16794/53-124-01-20-12589 від 01.10.2020 року в частині повного та своєчасного проведення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року прийнято зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено засідання суду для спільного розгляду зустрічного позову разом із первісним позовом на 21.12.2021 року.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року розгляд справи відкладено на 20.01.2022 року.

22.12.2022 року на поштову адресу суду від ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

20.01.2022 року через відділ канцелярії суду від ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 918/975/21 на 30 днів - до 27.02.2022 року включно, розгляд справи відкладено на 03.02.2022 року.

Ухвалою суду від 03.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі 918/975/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.02.2022 року.

Ухвалою суду від 22.02.2022 року розгляд справи відкладено на 17.03.2022 року.

Разом з цим, 17.03.2022 року судове засідання не відбулося.

Ухвалою суду від 28.04.2022 року призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.2022 року.

19.05.2022 року судом встановлено, що ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання з розгляду справи по суті, належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому ухвали суду від 28.04.2022 року за трек-номером 794.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представника первісного позивача (зустрічного відповідача) у судове засідання 19.05.2022 року не визнавалася обов`язковою, на норми ч. 1 ст. 202 ГПК України, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представника ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС".

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 ГПК України, при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Присутній в представник первісного відповідача усно просив суд зменшити штрафну неустойку у розмірі 30 873 грн 62 коп. за первісним позовом на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України у зв`язку із тим, що штрафні санкції у розмірі 50 125 грн 92 коп. (з яких - 18 978 грн 72 коп. - пеня та 31 147 грн 20 коп. штраф) оплачено добровільно до відкриття провадження у справі № 918/975/21 у розмірі 19 252 грн 30 коп. Крім того, представник первісного відповідача звертає увагу, що як вбачається із деяких видаткових накладних, ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" допустив незначні строки прострочення поставки товару - 2-3 дні.

При цьому представник ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" звертає увагу, що у первісній позовній заяві не конкретизовано, який саме вид залишку штрафної неустойки (пеню чи штраф) у розмірі 30 873 грн 62 коп. ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" просить стягнути і не відображено куди саме за первісним позивачем зараховано суму добровільної оплати у розмірі 19 252 грн 30 коп. - чи на погашення 18 978 грн 72 коп. - пені та 273 грн 58 коп. штрафу, а чи на часткове погашення 19 252 грн 30 коп. штрафу.

Стосовно зустрічного позову представник ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" просив суд його задовольнити у повному в повному обсязі з підстав, викладених у такому позові та відповіді на відзив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника первісного відповідача (зустрічного позивача), всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Первісні та зустрічні позовні вимоги виникли на підставі Договору поставки № 16794/53-124-01-20-12589, укладеного 01.10.2020 року між ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" (далі - покупець) та ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (далі - постачальник) (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації № 1 (додаток № 1 до договору), та є невід`ємною частиною договору.

Предметом поставки по даному договору є Товар: код 39520000-3 згідно ДК 021-2015 готові текстильні вироби. (п. 1.2. Договору).

У відповідності до п. 1.4. Договору місцем виконання даного договору є місто Нетішин Хмельницької області.

Як вбачається із Договору, сторони обумовили між собою кількість та якість товару, базисні умови поставки товару, ціну та загальну вартість договору, умови платежу, умови приймання-здавання товару, форс-мажорні обставини, відповідальність сторін, питання щодо урегулювання спорів у судовому порядку, антикорупційні застереження, строк дії договору та інші умови.

Кількість та асортимент товару визначається специфікацією до даного Договору) (п. 2.4. Договору).

Сторони узгодили між собою та зафіксували у п. 3.1. Договору, що строк поставки товару становить 30 календарних днів з дати укладення сторонами Договору.

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DPP згідно ІНКОТЕРМС 2020 на складі Вантажоотримувача за адресою: (Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство"/ склад № 1, вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин, Хмельницької області, 30100). (п. 3.2. Договору).

Як вбачається із п. 4.1. Договору, ціна товару по договору становить 583 960 грн 00 коп., крім того ПДВ 116 792 грн 00 коп. Всього ціна договору 700 752 грн 00 коп.

Ціна за одиницю товару, загальна ціна та кількість Товару по договору визначається специфікацією № 1. (п. 4.2. Договору).

Згідно з п. 5.1. Договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажооотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості та якості.

Відповідно до п. 6.1. Договору приймання товару за якістю та кількістю здійснюється на складі вантажоотримувача у відповідності до Інструкцій № П-6 (1965 р.) та № П-7 (1966 р), затверджених постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР, з наступними змінами і доповненнями та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК "Енергоатом": Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017.

Згідно з п. 6.2. Договору перехід права власності на Товар за договором відбувається з дати поставки товару на склад Вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам Договору.

Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної. (п. 6.3. Договору).

Сторони узгодили між собою, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості (п. 8.2. Договору).

У відповідності до п. 11.1. Договору останній вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Зазначений договір з додатком № 1 (специфікація № 1 від 01.10.2020 року) підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі п. 3.1. Договору ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" зобов`язане було поставити для ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" товар - у строк протягом 30 календарних днів з дати укладення сторонами Договору (01.10.2020 року) - тобто до 31.10.2020 року.

Оскільки 31.10.2020 року є суботою, відповідно останній день поставки товару переноситься на перший за ним робочий день, а саме - на 02.11.2020 року.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору постачальник відвантажив товар для одержувача ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП Хмельницька АЕС (вантажоотримувач Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" ДП НАЕК "Енергоатом" на суму 700 752 грн 00 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № 582 від 21.10.2020 року на суму 39 072 грн 00 коп. (з ПДВ);

- № 614 від 06.11.2020 року на суму 166 320 грн 00 коп. (з ПДВ);

- № 632 від 12.11.2020 року на суму 50 400 грн 00 коп. (з ПДВ);

- № 700 від 04.12.2020 року на суму 99 600 грн 00 коп. (з ПДВ);

- № 704 від 07.12.2020 року на суму 137 760 грн 00 коп. (з ПДВ);

- № 721 від 15.12.2020 року на суму 96 000 грн 00 коп. (з ПДВ);

- № 750 від 24.12.2020 року на суму 43 200 грн 00 коп. (з ПДВ);

- № 752 від 24.12.2020 року на суму 68 400 грн 00 коп. (з ПДВ).

У свою чергу на виконання п. 5.1. Договору ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" оплатило для ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" за поставлений товар у розмірі 700 752 грн 00 коп. що підтверджується платіжними дорученнями від 10.03.2021 року:

- № 1954_3А01S/215 від 10.03.2021 року на суму 432 грн 00 коп.;

- № 1947_3А01Т/279 від 10.03.2021 року на суму 1 128 грн 00 коп.;

- № 1935_3А01Т/277 від 10.03.2021 року на суму 1 200 грн 00 коп.;

- № 1940_3А01Т/275 від 10.03.2021 року на суму 2 976 грн 00 коп.;

- № 1936_3А01Т/271 від 10.03.2021 року на суму 3 600 грн 00 коп.;

- № 1953_3А01S/214 від 10.03.2021 року на суму 7 344 грн 00 коп.;

- № 1937_3А01Т/272 від 10.03.2021 року на суму 9 600 грн 00 коп.;

- № 1939_3А01Т/274 від 10.03.2021 року на суму 19 608 грн 00 коп.;

- № 1938_3А01Т/273 від 10.03.2021 року на суму 27 648 грн 00 коп.;

- № 1955_3А01S/216 від 10.03.202 року на суму 38 640 грн 00 коп.;

- № 1948_3А01Т/280 від 10.03.2021 року на суму 50 400 грн 00 коп.;

- № 1946_3А01Т/278 від 10.03.2021 року на суму 93 216 грн 00 коп.;

- № 1950_3А01Т/281 від 10.03.2021 року на суму 99 600 грн 00 коп.;

- № 1951_3А01S/217 від 10.03.2021 року на суму 137 760 грн 00 коп.;

- № 3326 від 21.04.2021 року на суму 96 000 грн 00 коп.;

- № 3374 від 22.04.2021 року на суму 35 376 грн 00 коп.;

- № 3376 від 22.04.2021 року на суму 43 200 грн 00 коп.;

- № 7219_F01S/377 від 15.09.2021 року на суму 33 024 грн 00 коп.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом в порушення п. 3.1. Договору поставив із простроченням товар на суму 661 грн 680 грн 00 коп. (з ПДВ), про що свідчать видаткові накладні: № 614 від 06.11.2020 року на суму 166 320 грн 00 коп., № 632 від 12.11.2020 року на суму 50 400 грн 00 коп., № 700 від 04.12.2020 року на суму 99 600 грн 00 коп., № 704 від 07.12.2020 року на суму 137 760 грн 00 коп., № 721 від 15.12.2020 року на суму 96 000 грн 00 коп., № 750 від 24.12.2020 року на суму 43 200 грн 00 коп., № 752 від 24.12.2020 року на суму 68 400 грн 00 коп.

З аналізу п. 8.2. Договору вбачається, що прострочення поставки понад 30 днів настало із 03.12.2020 року на суму 444 960 грн 00 коп., оскільки товар був поставлений із простроченням згідно з видатковими накладними № 700 від 04.12.2020 року на суму 99 600 грн 00 коп., № 704 від 07.12.2020 року на суму 137 760 грн 00 коп., № 721 від 15.12.2020 року на суму 96 000 грн 00 коп., № 750 від 24.12.2020 року на суму 43 200 грн 00 коп., № 752 від 24.12.2020 року на суму 68 400 грн 00 коп.

Оскільки відповідачем не було поставлено товар у повному обсязі у строк до 02.11.2020 року, з метою досудового врегулювання спору позивачем (за первісним позовом) направлено для відповідача (за первісним позовом) претензію № 45-30-303/2326 від 16.02.2021 року із вимогою про оплату 18 978 грн 72 коп. пені та 31 147 грн 20 коп. штрафу у строк не пізніше 7 днів з моменту отримання цієї претензії.

У відповідь на претензію ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" у добровільному порядку сплатило 19 252 грн 30 коп. із призначенням платежу "часткова оплата штрафних санкцій згідно претензії щодо виконання умов договору від 01.10.2020 року № 16794/53-124-01-20-12589".

При цьому залишок нарахованих штрафних санкцій у розмірі 30 873 грн 62 коп. залишився непогашеним ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ".

Відтак судом встановлено, що позивач за первісним позовом потерпів негативні наслідки прострочення виконання зобов`язань відповідачем за первісним позовом у вигляді несвоєчасної поставки товару.

Нормами гл. 48 ЦК України визначено такі принципи (умови) належного виконання зобов`язання: виконання зобов`язання належними сторонами (ст. 527 ЦК України); виконання у належний спосіб (ст. 529 ЦК України - виконання зобов`язання частинами); належний строк (термін) виконання зобов`язання (ст. 530 ЦК України); належне місце виконання зобов`язання (ст. 532 ЦК України), а також щодо належного предмета.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З аналізу чинних норм законодавства вбачається, що неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦКУ). Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч. 1 ст. 231 ГКУ законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/4156/18 від 10.12.2019 року зазначає, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визнання у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду порушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Судом встановлено, що сторони на підставі вільного волевиявлення та свободи договору узгодили між собою та зафіксували у п. 8.2. Договору, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості.

Тобто, з вищезазначеного положення Договору вбачається, що нарахування пені та штрафу здійснюється за порушення строків виконання постачальником зобов`язань із поставки товару.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки сторони, укладаючи Договір, погодили відповідальність за несвоєчасне виконання постачальником зобов`язань по поставці товару в тому числі у строк, що перевищує 30 днів, відтак позивач за первісним позовом правомірно звернувся до господарського суду про стягнення штрафної неустойки.

Присутній у судовому засіданні 19.05.2022 року представник ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" звернув увагу, що у первісній позовній заяві не конкретизовано, який саме вид залишку штрафної неустойки (пеню чи штраф) у розмірі 30 873 грн 62 коп. ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" просить стягнути і не відображено куди саме за первісним позивачем зараховано суму добровільної оплати у розмірі 19 252 грн 30 коп. - чи на погашення 18 978 грн 72 коп. - пені та 273 грн 58 коп. штрафу, а чи на часткове погашення 19 252 грн 30 коп. штрафу.

Судом встановлено, що ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" у добровільному порядку сплатило 19 252 грн 30 коп. із призначенням платежу "часткова оплата штрафних санкцій згідно претензії щодо виконання умов договору від 01.10.2020 року № 16794/53-124-01-20-12589", що підтверджується платіжним дорученням № 228 від 30.04.2021 року.

Сплачену ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" суму 19 252 грн 30 коп. господарський суд розцінює як оплату штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі 18 978 грн 72 коп. - пені та у вигляді часткової оплати штрафу у розмірі 273 грн 58 коп.

При цьому суд виходить із того, що погашення заборгованості відбувається почергово, адже нарахування пені за прострочення поставки товару позивачем за зустрічним позовом розпочато із 03.11.2020 року (оскільки 02.11.2020 року є останнім днем поставки товару), а нарахування штрафу - із 03.12.2020 року (після того, як відбулося прострочення поставки понад 30 днів на суму 444 960 грн 00 коп.).

Здійснюючи оцінку поданих сторонами доказів суд також виходив із того, що період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб`єкта господарських відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочину змісту зобов`язання. У свою чергу, день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання (ст. 599 ЦК України). Таким чином із системного аналізу наведених вище приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені та штрафу.

Зважаючи на викладене, господарський суд розцінює вимогу позивача за первісним позовом про стягнення 30 873 грн 62 коп. штрафної неустойки як вимогу про стягнення штрафу.

Судом перевірено розрахунки штрафу за Договором та встановлено, що останні є арифметично вірними, а обґрунтований розмір стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7 % від суми 444 960 грн 00 коп. простроченого виконання зобов`язання понад 30 днів складає 31 147 грн 20 коп.

Враховуючи часткову оплату штрафу відповідачем за первісним позовом у розмірі 273 грн 58 коп. згідно з платіжним дорученням № 228 від 30.04.2021 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог та стягнення з ТОВ "ТЕКСТИЛЬ- РІВНЕ" різниці між нарахованою (31 147 грн 20 коп.) та частково сплаченою (273 грн 58 коп.) сумами штрафу - у розмірі 30 873 грн 62 коп.

Щодо усної вимоги представника відповідача за первісним позовом про зменшення суми штрафу, суд зазначає наступне.

Присутній в представник первісного відповідача усно просив суд зменшити штрафну неустойку у розмірі 30 873 грн 62 коп. за первісним позовом на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України у зв`язку із тим, що штрафні санкції у розмірі 50 125 грн 92 коп. (з яких - 18 978 грн 72 коп. - пеня та 31 147 грн 20 коп. штраф) оплачено добровільно до відкриття провадження у справі № 918/975/21 у розмірі 19 252 грн 30 коп.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, за положенням ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафної неустойки.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 року у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 року у справі №917/791/18, від 22.10.2019 року у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 року у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 року у справі № 916/469/19, 04.02.2020 року у справі № 918/116/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Суд враховує, що представник відповідача за первісним позовом просив суд зменшити розмір штрафу, однак не вказав на скільки саме.

Крім того, представник первісного відповідача звертає увагу, що як вбачається із деяких видаткових накладних, ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" допустив незначні строки прострочення поставки товару - 2-3 дні.

Суд зауважує, що нарахування штрафу на підставі п. 8.2. Договору правомірно здійснено позивачем за первісним позовом не за прострочення виконання ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" зобов`язань щодо поставки товару на 2-3 дні, а за прострочення поставки понад 30 днів.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, сума такого прострочення є значною (444 960 грн 00 коп.) та становить більшу половину ціни Договору.

Відповідач за первісним позовом не навів суду жодних обґрунтованих пояснень та не надав жодних доказів поважності причин прострочення поставки після 02.11.2020 року.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні усної вимоги представника відповідача за первісним позовом про зменшення суми штрафу.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи в частині обґрунтованості зустрічних позовних вимог про стягнення 26 357 грн 78 коп. (з яких - 5 128 грн 34 коп. - 3 % річних, 21 229 грн 44 коп. - інфляційні втрати), дійшов висновку про їх часткове задоволення виходячи з такого.

Згідно з п. 5.1. Договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажооотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості та якості.

У відзиві на зустрічний позов ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що безпідставними і такими, що не ґрунтуються на умовах Договору і приписах чинного законодавства є твердження ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" про дати початку перебігу і закінчення строків для виконання відповідачем за зустрічним позовом свого обов`язку щодо оплати поставленого товару.

При цьому, ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" звертає увагу, що отримав товар за Договором із простроченням частинами, хоча ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" зобов`язане було у строк до 02.11.2020 року поставити весь товар. Умовами Договору не передбачено права постачальника здійснювати поставку всього обсягу товару частинами або лише частину товару. При цьому, умовами Договору не передбачено обов`язку покупця здійснювати оплату частини товару, якщо товар не поставлений у повному обсязі. Зі змісту п. 5.1. Договору вбачається, що обов`язковою умовою для початку перебігу встановленого Договором 30-денного строку оплати товару є відповідність поставленого товару вимогам Договору щодо його кількості.

Отже, на переконання ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" у разі коли для покупця поставлено лише частину товару, яка не відповідає умовам Договору щодо кількості товару (визначеної специфікацією до Договору, передбачений Договором строк для оплати товару не розпочинає свого перебігу.

І лише після поставки ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" залишку передбаченого Договором товару вартістю 68 400 грн 00 коп. (з ПДВ) згідно з видатковою накладною № 752 від 24.12.2020 року із врахуванням раніше поставлених частин товару за видатковими накладними № 582, № 614, № 632, № 700, № 704, № 721, № 750, кількість поставленого для ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" товару почала відповідати умовам Договору щодо кількості товару, і відповідно, з 29.12.2020 року розпочався перший день відліку строку для оплати усього товару, який закінчився 27.01.2021 року (останній день оплати усього товару).

Відтак у відзиві на зустрічний позов ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" зауважує, що безпідставним є проведене у зустрічній позовній заяві нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму вартості поставленого товару починаючи з 21.11.2020 року, оскільки позивач за зустрічним позовом свої зобов`язання за договором належним чином не виконав і відповідно до умов пункту 5.1. договору строк оплати відповідачем за зустрічним позовом товару за договором є таким, що настав з 29.12.2020 року.

Крім того, відповідач вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача сум податку на додану вартість (далі ПДВ) у розмірі 18057,90 грн.

Враховуючи наведене, та оскільки постачальником не виконано вимоги пункту 5.2. договору щодо усього поставленого товару за договором, постачальник не має права на отримання від покупця суми ПДВ, що включено до вартості 700 752 грн 00 коп. поставленого і прийнятого відповідачем товару згідно з видатковими накладними.

Разом з тим, відповідач за зустрічним позовом, посилаючись на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. у справі № 918/631/20 а також у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 905/21/19 від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 та положення Податкового Кодексу України вважає безпідставним та такими, що не відповідають призначенню та суті та змісту самих нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, що передбачено ст. 625 ЦК України.

Суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 662 і ч. 1 ст. 691 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов,- за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

При цьому покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Аналіз наведеної норми свідчить, що договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №910/8612/19). Обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати (аналогічний висновок міститься у п. 7.3 постанови Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі № 908/2258/18).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 692 ЦК України у відповідача виник обов`язок оплатити поставлений йому позивачем товар протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості, що відповідає п. 5.1 договору.

Як вбачається із матеріалів справи, до договору доданий додаток № 1 Специфікація №1, де визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну за одиницю, суму та виробника та вказано, що вартість товару становить 700 752 грн 00 коп. з ПДВ, підписана представниками сторін та скріплена відтиском печаток сторін.

Товар був поставлений відповідачу на суму 700 752 грн 00 коп., що підтверджується копіями видаткових накладних: № 582 від 21.10.2020 року на суму 39 072 грн 00 коп., № 614 від 06.11.2020 року на суму 166 320 грн 00 коп., № 632 від 12.11.2020 року на суму 50 400 грн 00 коп., № 700 від 04.12.2020 року на суму 99 600 грн 00 коп., № 704 від 07.12.2020 року на суму 137 760 грн 00 коп., № 721 від 15.12.2020 року на суму 96 000 грн 00 коп., № 750 від 24.12.2020 року на суму 43 200 грн 00 коп., № 752 від 24.12.2020 року на суму 68 400 грн 00 коп.

Поставка товару згідно видаткових накладних, які в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами бухгалтерського обліку, є досягненням між сторонами згоди щодо ціни товару, а також підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару позивачем і прийняття товару відповідачем та виникнення у відповідача обов`язку з оплати постановленого йому товару у сумі, вказаній в цих документах.

Таким чином, отримання відповідачем товару на суму 700 752 грн 00 коп. на підставі договору поставки від 01.10.2020 матеріалами справи підтверджується, не заперечується відповідачем та була оплачена відповідачем за зустрічним позовом:

- 10.03.2021 року на суму 493 152 грн 00 коп. згідно з платіжними дорученнями: № 1954_3А01S/215, № 1947_3А01Т/279, № 1935_3А01Т/277, № 1940_3А01Т/275, № 1936_3А01Т/271, № 1953_3А01S/214, № 1937_3А01Т/272, № 1939_3А01Т/274, № 1938_3А01Т/273, № 1955_3А01S/216, № 1948_3А01Т/280, № 1946_3А01Т/278, № 1950_3А01Т/281, № 1951_3А01S/217, № 3326, № 3374, № 3376, № 7219_F01S/377;

- 21.04.2021 року на суму 96 000 грн 00 коп. згідно з платіжним дорученням № 3326;

- 22.04.2021 року на суму 78 576 грн 00 коп. згідно з платіжними дорученнями № 3374 та № 3376;

- 15.09.2021 року на суму 33 024 грн 00 коп. згідно з платіжним дорученням № 7219_F01S/377.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача за зустрічним позовом про те, що постачальник не здійснив поставку всього товару, а вказана у видаткових накладних частина товару не відповідає умовам договору щодо кількості товару, що визначена у специфікації до Договору.

Згідно з п. 2.2. Договору, зокрема, при недопоставці товару - покупець письмово повідомляє постачальника про виявлені недоліки товару .

Постачальник зобов`язується допоставити товару у 20-денний строк з моменту одержання повідомлення покупця про виявлення недоліків товару, або про установлення факту недопоставки товару. (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 6.2 Договору перехід права власності на товар за договором відбувається в момент поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності постановленого товару вимогам договору та Інструкції П-6.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази виявлення відповідачем за зустрічним позовом невідповідностей товару, зокрема щодо кількості, відповідно до Стандарту державного підприємства НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017. Також в матеріалах справи відсутні повідомлення покупцем постачальника про виявлені невідповідності поставленого товару, зокрема, щодо кількості.

Згідно з ч. 2 ст. 672 ЦК України якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір:

1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару;

2) відмовитися від усього товару;

3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором;

4) прийняти весь товар.

Як свідчать матеріали справи, замовник (покупець, відповідач), не відмовився прийняти товар, заперечень щодо ціни, кількості, якості чи комплектності товару під час приймання товару не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо заперечення відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та втрат від інфляції на суму заборгованості з урахуванням податку на додану вартість суд зазначає наступне.

В силу положень чинного податкового законодавства, а також статей 625, 627, 629, 632 ЦК України, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних здійснюється на загальну суму заборгованості за договором, навіть за умови, що така заборгованість включає суму ПДВ. При цьому, нараховані на суму ПДВ інфляційні втрати та 3 % річних не включаються до суми ПДВ, визначеної договором, оскільки незалежно від нарахування їх на суму ПДВ становлять відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, судом зауважується, що у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості отриманого товару на суму 700 752 грн 00 коп. і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість, тому доводи відповідача щодо необґрунтованого розрахунку інфляційних втрат та 3% річних на договірну вартість, з врахуванням ПДВ, є безпідставними, оскільки ст. 625 ЦК передбачає стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, виходячи з простроченої суми боргу.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що прострочення оплати за поставлений товар виникло у ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" перед ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" на суми:

-39 072 грн 00 коп. із 21.11.2020 року;

- 166 320 грн 00 коп. із 08.12.2020 року;

- 50 400 грн 00 коп. із 15.12.2020 року;

- 99 600 грн 00 коп. із 05.01.2021 року;

- 137 760 грн 00 коп. із 07.01.2021 року;

- 96 000 грн 00 коп. із 15.01.2021 року;

- 43 200 грн 00 коп. із 26.01.2021 року;

- 68 400 грн 00 коп. із 26.01.2021 року;

- 33024 грн 00 коп. із 22.04.2021 року.

Отримання відповідачем продукції на загальну суму 700 752 грн 00 коп. без заперечень на склад підтверджує факт здійснення сторонами господарської операції поставки та прийняття продукції на виконання договірних зобов`язань за Договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

У відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості отриманого товару на суму 700 752 грн 00 коп. і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість, тому доводи відповідача щодо необґрунтованого розрахунку інфляційних втрат та 3% річних на договірну вартість, з врахуванням ПДВ, є безпідставними, оскільки ст. 625 ЦК передбачає стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, виходячи з простроченої суми боргу.

Судом перевірено розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат долучені позивачем за зустрічним позовом до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні не є арифметично вірними, оскільки обґрунтований розмір стягнення з відповідача 3 % річних складає 5 126 грн 90 коп., а інфляційних втрат - 21 229 грн 44 коп.

Відтак у задоволенні зустрічного позову про стягнення 01 грн 44 коп. інфляційних втрат су відмовляє.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, які здійснено господарським судом долучено до матеріалів справи.

За результатами з`ясування обставин, на які ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" посилається як на підставу своїх вимог за зустрічним позовом, а відповідач за зустрічним позовом своїх заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення зустрічного позову та про стягнення з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом 26 356 грн 34 коп. (з яких - 5 126 грн 90 коп. - 3 % річних, 21 229 грн 44 коп. - інфляційних втрат). У задоволенні зустрічного позову про стягнення 01 грн 44 коп. інфляційних втрат суд відмовляє.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 238 ГПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Оскільки вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 30 873 грн 62 коп., а за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку провести зустрічне зарахування присуджених сум та стягнути між ними різницю з ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" на користь ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" у розмірі 4 517 грн 28 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі при поданні первісного позову є стягнення з ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" 30 873 грн 62 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду первісної позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 30 873 грн 62 коп. ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" слід сплатити судовий збір в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Судом встановлено, що позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 8615 від 29.10.2021 року.

Предметом спору у даній справі при поданні зустрічного позову є стягнення з ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" 26 357 грн 78 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду зустрічної позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 26 357 грн 78 коп. ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" слід сплатити судовий збір в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Судом встановлено, що позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 693 від 23.11.2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки первісні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 30 873 грн 62 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 2 270 грн 00 коп., який покладається на ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ".

Позаяк зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 26 356 грн 34 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 2 269 грн 87 коп., який покладається на ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС".

Оскільки вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, суд дійшов до висновку провести зустрічне зарахування присуджених сум судового збору та стягнути між ними різницю з ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" на користь ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "ХАЕС" у розмірі 00 грн 13 коп.

Крім того, в судовому засіданні 19.05.2022 року присутній представник ТОВ "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" адвокат Лавренчук Т.В. озвучив заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України та повідомив суд, що докази розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у справі будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення судом у даній справі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 119, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, Нетішин, Хмельницька область, 30100, ) 30 873 (тридцять тисяч вісімсот сімдесят три) грн 62 коп. штрафної неустойки.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, Нетішин, Хмельницька область, 30100, ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

4. Зустрічний позов задовольнити частково.

5. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, Нетішин, Хмельницька область, 30100, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, ) 26 356 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят шість) грн 34 коп. (з яких - 5 126 (п`ять тисяч сто двадцять шість) грн 90 коп. - 3 % річних, 21 229 (двадцять одна тисяча двісті двадцять дев`ять) грн 44 коп. - інфляційних втрат).

6. У задоволенні зустрічного позову про стягнення 01 грн 44 коп. інфляційних втрат - відмовити.

7. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, Нетішин, Хмельницька область, 30100, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, ) 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 87 коп. судового збору.

8. Провести зустрічне зарахування сум, стягнутих за первісним та зустрічним позовами, та стягнути різницю між ними з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, Нетішин, Хмельницька область, 30100, ) у розмірі 4 517 (чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) грн 28 коп.

9. Провести зустрічне зарахування сум судового збору, стягнутих за первісним та зустрічним позовами та стягнути різницю між ними з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ-РІВНЕ" (вул. П. Могили, 57, м. Рівне, 33001, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, Нетішин, Хмельницька область, 30100, ) у розмірі 00 грн 13 коп. судового збору.

10. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2022 року.

Суддя Романюк Ю.Г.