ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/968/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши матеріали справи за позовом Ужгородського міського центру зайнятості, м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю Світязь, м. Ужгород про стягнення суми 45.684,62грн.

За участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Піца Михайло Михайлович, довіреність № 01/2022 від 06 січня 2022 року

ВСТАНОВИВ:

Ужгородський міський центр зайнятості, м. Ужгород звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 45.684,62грн. одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання.

Ухвалою суду від 02.12.2021 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.12.2021 року.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року відкладено підготовче засідання на 01.02.2022 року.

До суду від відповідача, надійшов письмовий відзив від 17.01.2022 року.

До матеріалів справи також надійшла письмова відповідь на відзив від 20.01.2022 року

Ухвалою суду від 01.02.2022 року відкладено підготовче засідання на 16.02.2022 року.

Ухвалою суду від 16.02.2022 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 22.03.2022 року.

Ухвалою суду від 22.03.2022 року. відкладено розгляд справи по суті у справі 907/968/21.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2022 р. призначено розгляд справи по суті на 24 травня 2022 р.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та відповіді на відзив, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами.

Пояснив, що виплачена відповідачу на підставі Закону України «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» одноразова матеріальна допомога в сумі 45 684,62 грн підлягає поверненню у зв`язку із здійсненням її виплати найманому працівнику з порушенням вимог Порядку надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної її суми, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1231, а саме, виплатою вказаних коштів у готівковій формі, а не шляхом перерахування на рахунок працівника.

Відповідач проти позовних вимог заперечує повністю з підстав, наведених у поданому суду письмовому відзиві та запереченні. А саме відповідач, вказує на те, що за законом, одноразова матеріальна допомога, яка виплачується суб`єктам господарювання, є соціальною підтримкою громадян найманих працівників і, у розумінні Конституції України, є правом на соціальний захист таких громадян. Водночас, є дві підстави для стягнення з суб`єкта господарювання отриманої ним одноразової матеріальної допомоги, а саме: подання суб`єктом господарювання недостовірної інформації, для отримання одноразової матеріальної допомоги, та використання її не за цільовим призначенням. Разом з тим, за доводами відповідача будь-який із вказаних випадків для стягнення коштів, передбачений пунктом 12 Порядку відсутній, а отже правових підстав для стягнення одноразової матеріальної допомоги відповідно до пункту 12 Порядку у позивача не має.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 24.05.2022 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світязь» звернулося до Ужгородського міського центру зайнятості із заявою від 21.12.2020 про надання одноразової матеріальної допомоги суб`єкту господарювання, до якої долучило заяву про надання одноразової матеріальної допомоги суб`єкту господарювання від 21.12.2020 року, зареєстровану в Ужгородському міському центрі зайнятості 21.12.2020 року за вх.№ 34; - засвідчену роботодавцем копію наказу ТОВ «Світязь» від 19.12.2020 року № 15 «Про можливе скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу найманих працівників»; - копію відомості від 18.12.2020 року за вих. № 53 про найманих працівників, щодо яких виконуються вимоги статті 3 Закону, в якій був зазначений загальний список найманих працівників ТОВ «Світязь» у кількості 6 осіб й загальна сума одноразової матеріальної допомоги, яку просив надати вказаний роботодавець, у розмірі 45684,62 грн.

У відповідності до Витягу з наказу Ужгородського міського центру зайнятості від 22.12.2020 року № 72 ТОВ «Світязь» надано одноразову матеріальну допомогу з метою виплати найманим працівникам в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Згідно з платіжним дорученням № 4197 від 24.12.2020 року Ужгородський міський центр зайнятості здійснив перерахування коштів у сумі 45684,62 грн., як загальну суму одноразової матеріальної допомоги, на банківський рахунок ТОВ «Світязь».

Провідним фахівцем з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Ужгородського міського центру зайнятості ОСОБА_1 , у присутності директора ТОВ «Світязь» ОСОБА_2 була проведена перевірка цільового використання коштів одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, які отримав вказаний роботодавець для виплати своїм найманим працівникам, про що складено відповідний акт № 33/34 від 22.06.2021 року.

Під час проведення зазначеної перевірки ТОВ «Світязь», було встановлено, що кошти одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання у сумі 45684,62 грн. 29 грудня 2020 року були виплачені найманим працівникам ТОВ «Світязь» у готівковій формі, що підтверджується відомістю на виплату готівки № б/н від 29.12.2020 року.

Ужгородський міський центр зайнятості прийняв наказ «Про стягнення із ТОВ «Світязь» суми отриманої одноразової матеріальної допомоги» від 21.10.2021 року № 77.

Листом від 21.10.2021 року за вих. № 645 Ужгородський міський центр зайнятості повідомив Відповідача про необхідність добровільного повернення коштів одноразової матеріальної допомоги у сумі 45684,62 грн. протягом 5 календарних днів з дня отримання цього повідомлення. Вказаний лист ТОВ «Світязь» отримало 22.11.2021 року, кошти Відповідач не повернув, що й стало підставою для звернення Ужгородського міського центру зайнятості до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України №1071-IX «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Закон №1071-IX), однією із форм реалізації соціальної підтримки є одноразова матеріальна допомога суб`єктам господарювання, одноразова виплата держави суб`єктам господарювання задля збереження робочих місць з метою виплати найманим працівникам суб`єкта господарювання одноразової матеріальної допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Відповідно до частин 1, 3 статті 3 Закону №1071-ІХ, суб`єкти господарювання - юридичні особи (далі - суб`єкти господарювання), які на дату набрання чинності цим Законом вимушено скоротили або можуть скоротити передбачену законодавством тривалість робочого часу працівників, у тому числі через простій, після впровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), за їх зверненням можуть отримати одноразову матеріальну допомогу для виплати таким працівникам.

Розмір одноразової матеріальної допомоги, передбаченої цією статтею, визначається пропорційно робочому часу працівника, який скорочено або заплановано скоротити, у тому числі через простій, та не може перевищувати восьми тисяч гривень на одного працівника.

Для отримання одноразової матеріальної допомоги, суб`єкт господарювання надає територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за своїм місцезнаходженням, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань заяву та відомості за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України, в тому числі в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг у строки, визначені Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 8 статті 3 Закону №1071-ІХ, порядок та строки надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, форма заяви та перелік документів, які подаються суб`єктом господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1231 затверджений Порядок надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної її суми (далі - Порядок № 1231).

Відповідно до п. 3 Порядку №1231 одноразова матеріальна допомога надається суб`єктам господарювання, які вимушено скоротили або можуть скоротити передбачену законодавством тривалість робочого часу працівників, у тому числі через простій, після запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, для виплати найманим працівникам на підставі заяви про надання одноразової матеріальної допомоги згідно з додатком 1 та відомостей про найманих працівників згідно з додатком 2, щодо яких виконуються вимоги статті 3 Закону.

Одноразова матеріальна допомога виплачується найманому працівникові, який на момент її отримання перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання, що подав відомості про такого працівника відповідно до абзацу першого цього пункту.

Відповідно до п. 7 Порядку №1231 рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової матеріальної допомоги у разі наявності підстав, передбачених пунктом 4 цього Порядку, приймається центром зайнятості до 22 грудня 2020 включно та оформлюється наказом відповідного центру зайнятості.

Згідно із ч. ч. 4, 5 статті 3 Закону №1071-ІХ, виплата одноразової матеріальної допомоги здійснюється територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Невикористана сума одноразової матеріальної допомоги повертається суб`єктом господарювання територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 13 Порядку №1231, центр зайнятості контролює цільове використання коштів, що перераховуються суб`єкту господарювання для виплати найманим працівникам одноразової матеріальної допомоги, шляхом проведення відповідної перевірки протягом 180 календарних днів після виплати такої допомоги суб`єкту господарювання. Перевірка може бути проведена за місцем знаходження суб`єкта господарювання або у приміщенні центру зайнятості. Суб`єкт господарювання зобов`язаний допустити працівників центру зайнятості до проведення перевірки, а в разі її проведення у приміщенні центру зайнятості подати відповідні документи.

Наведеними вище нормами чинного законодавства встановлено право працівника, з яким роботодавцем оформлено трудові відносини, на отримання одноразової матеріальної допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, на підставі звернення роботодавця для її виплати. Однією з головних умов виплати працівникам допомоги є наявність трудових відносин між роботодавцем та працівником.

Сутність державної соціальної підтримки є одноразова матеріальна допомога суб`єктам господарювання, одноразова виплата держави суб`єктам господарювання задля збереження робочих місць з метою виплати найманим працівникам суб`єкта господарювання одноразової матеріальної допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Пунктом 9 Порядку №1231 регламентована процедура виплати суб`єктами господарювання коштів, отриманих як одноразова матеріальна допомога, своїм найманим працівникам, зазначених у відомості. Так, суб`єкт господарювання зобов`язаний виплатити одноразову матеріальну допомогу на рахунок найманого працівника у строк не пізніше наступного робочого дня після надходження коштів на його рахунок за окремою платіжною відомістю для виплати одноразової матеріальної допомоги (відомістю на виплату грошей).

Таким чином, гарантована державою виплата працівникам допомоги на період карантину здійснюється роботодавцем, з яким оформлено трудові відносини.

При цьому, роботодавець здійснює лише посередницьку функцію між органом виплати одноразової матеріальної допомоги і своїми працівниками, яким адресована грошова соціальна підтримка у формі одноразової матеріальної допомоги.

Матеріалами справи встановлено, що 22.12.2020 року ТОВ «Світязь» надано одноразову матеріальну допомогу з метою виплати найманим працівникам в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Так, згідно з платіжним дорученням № 4197 від 24.12.2020 року Ужгородський міський центр зайнятості здійснив перерахування коштів у сумі 45684,62 грн., як загальну суму одноразової матеріальної допомоги, на банківський рахунок ТОВ «Світязь».

Разом з тим, актом перевірки № 33/34 від 22.06.2021 року, встановлено, що кошти одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання у сумі 45 684,62 грн. 29 грудня 2020 року були виплачені найманим працівникам ТОВ «Світязь» у готівковій формі. У зв`язку з чим, Позивачем прийнято рішення про стягнення із ТОВ «Світязь» суми отриманої одноразової матеріальної допомоги.

Пунктом 12 Порядку №1231, визначені підстави стягнення центром зайнятості із суб`єкта господарювання суми отриманої одноразової матеріальної допомоги, а саме у разі: - встановлення фактів подання недостовірних даних суб`єктом господарювання, на підставі яких надано одноразову виплату матеріальної допомоги; - неперерахування суб`єктом господарювання відповідних коштів найманим працівникам, зазначеним у відомостях про найманих працівників, щодо яких виконуються вимоги статті 3 Закону; - недопущення представників центів зайнятості до проведення перевірки та/або неподання документів для її проведення суми отриманої одноразової матеріальної допомоги.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Порядок №1231 передбачає визначення поняття одноразова матеріальна допомога суб`єктам господарювання одноразова виплата держави суб`єктам господарювання для збереження робочих місць з метою виплати найманим працівникам суб`єкта господарювання одноразової матеріальної допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Отже, поняття виплати має розумітися і застосовуватися суб`єктами цих відносин розширено з метою досягнення мети Порядку №1231 - передачі коштів найманому працівнику у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, що надає йому можливість отримати ці кошти у власність (перерахування або видача готівкою в касі підприємства) та використати їх на свої потреби.

Таким чином, враховуючи сутність державної соціальної підтримки, та факт виплати одноразової матеріальної допомоги в готівковій формі працівникам Відповідача, в даному випадку відсутні передбачені п. 12 Порядку №1231 підстави для стягнення центром зайнятості із суб`єкта господарювання сум отриманої одноразової матеріальної допомоги.

Відтак заявлені у справі позовні вимоги, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволення.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Ужгородського міського центру зайнятості, м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю Світязь, м. Ужгород про стягнення суми 45.684,62грн. задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 30.05.2022.

Суддя О. Ф. Ремецькі