ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2022м. ДніпроСправа № 904/202/22

За позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 5 121,42 грн. з ПДВ вартості нестачі вантажу

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" і просить суд стягнути вартість недостачі вантажу у розмірі 5 121,42 грн. з ПДВ.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем як перевізником зобов`язань щодо забезпечення збереження вантажу у вагоні № 60727146 за накладною № 50714476 під час залізничного перевезення, що підтверджується комерційним актом № 451400/136 від 24.09.2021.

Ухвалою суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

31.01.2022 від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому він проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач зазначає, що у графі № 20 накладної № 50714476 вказано, що вологість становить 12%, тобто вантаж (кам`яне вугілля) перебував у вологому стані. Тому до вантажу, що перевозився за накладною № 50714476 у вагоні № 60727146, необхідно було застосовувати норму недостачі у розмірі 2%. Відповідач надав контррозрахунок. Крім того, на думку Відповідача, Позивачем неправильно визначено вартість недостачі, оскільки у Специфікації № 2 до Договору постачання № 1-1-2021/030 від 19.08.2021 зазначена ціна вугілля за 1 тонну на рівні 3 920,00 грн., у зв`язку з чим вартість недостачі складає 1 900,42 грн.

14.02.2022 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що кам`яне вугілля є твердим мінеральним паливом, а тому при його видачі застосовується норма недостачі у розмірі 1%. Умовами п.п. 3.1, 3.2 Договору постачання № 1-1-2021/030 від 19.08.2021 передбачена базова договірна ціна вугілля, яка зазначається у відповідних Специфікаціях, та фактична договірна ціна вугілля, яка розраховується за фактом приймання вугілля, з урахуванням положень Договору і приплат/знижок, обумовлених у Специфікаціях. Специфікацією № 2 до Договору постачання № 1-1-2021/030 від 19.08.2021 зазначена базова ціна вугілля за 1 тонну на рівні 3 920,00 грн. без ПДВ, а остаточна ціна вугілля розраховується з урахуванням знижок та приплат. Відповідно до складеного акту приймання-передачі вугільної продукції до Договору постачання № 1-1-2021/030 від 19.08.2021 фактична ціна 1 т склала 4 056,89 грн. без ПДВ. Тому розрахунок вартості недостачі вантажу здійснено правильно. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

14.03.2022 від Відповідача надійшло клопотання, в якому він, посилаючись на введення в Україні воєнного стану, просить суд відкласти або зупинити розгляд справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013 року, Папазова та інші проти України від 15.03.2012 року).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Згідно з п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Відповідача, оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та в матеріалах справи є всі необхідні документи для розгляду справи по суті; підстави, на які посилається Відповідач для зупинення провадження у справі, не передбачені ст.ст. 227, 228 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справа відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалась протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Д.Трейдінг" (далі -Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" (далі Позивач, Покупець) укладено Договір постачання № 1-1-2021/030 (далі Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору на умовах, викладених у розділах цього Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а останній - прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі вугілля), за марочним складом, ціною та кількістю, наведеним у відповідних Специфікаціях до Договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що об`єми та строки (періоди) постачання вугілля узгоджуються сторонами шляхом підписання відповідних Специфікацій до Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору вугілля постачається на умовах "СРТ станція призначення", згідно з Інкотермс-2010.

Відповідно до п. 2.2 Договору датою поставки (передачі) вугілля (відповідно ї партії) від Постачальника до Покупця вважається дата календарного штемпеля залізничної станції відправлення, на залізничній накладній, яка засвідчує про приймання вантажу до перевезення. Сторони обумовлюють, що право власності на вугілля, а також усі ризики втрати або пошкодження вугілля (його частини), яке постачається за Договором, переходить від Постачальника до Покупця з моменту (дати) поставки вугілля (його частини).

Згідно з п. 2.3 Договору вугілля постачається партіями, залізничним транспортом у справних полу вагонах навалом. Під партією вугілля розуміється кількість вугілля, відвантаженого за одним посвідченням про якість. Мінімальна партія відвантаження 1 (один) напіввагон.

За умовами п. 2.4 Договору Постачальник зобов`язаний протягом 24 годин з моменту відвантаження передати електронною поштою реєстри відвантажених вагонів і посвідчень про якість.

На кожну партію вугілля протягом 7 робочих днів з дати поставки Постачальник надає Покупцю товаросупровідні документи:

- залізничні накладні копія, засвідчена печаткою Вантажовідправника, один примірник;

- посвідчення якості оригінал, один примірник;

- рахунок-фактуру - оригінал, один примірник;

- акт приймання-передачі вугілля із зазначенням дати відвантаження, ваги, номерів залізничних накладних, вагонів два примірника.

Відповідно до п. 2.5 Договору Покупець зобов`язується впродовж 7 (семи) календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі вугілля (партії вугілля) передати підписані та належним чином оформлені зі сторони Покупця акти приймання-передачі Постачальнику.

За умовами п. 3.1 Договору ціна (базова договірна ціна) вугілля встановлена на базисних умовах постачання, передбачених Договором, та зазначається сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

Згідно з п. 3.2 Договору фактична договірна ціна вугілля, яке постачається за Договором, буде розрахована за фактом приймання вугілля, з урахуванням положень Договору та приплат/скидок, обумовлених у Специфікаціях.

Відповідно до п. 4.1 Договору оплата вугілля проводиться Покупцем у національній валюті України шляхом банківського переводу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах повної 100% попередньої оплати вартості вугілля, що підлягає поставці у відповідному періоді, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту надання Постачальником Покупцю рахунку на передплату, але не пізніше дати початку відвантаження вугілля. Остаточні розрахунки сторони проводять протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту (дати) підписання сторонами актів приймання-передачі вугілля.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що приймання кожної партії вугілля за кількістю та якістю проводиться вантажоодержувачем:

- за кількістю на підставі даних, наведених у залізничній накладній;

- за якістю згідно якості, наведеної у посвідченні (сертифікаті) якості, наданому виробником.

За умовами п. 6.2 Договору приймання вугілля за кількістю відбувається у відповідності з "Инструкцией о порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребителя по количеству", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 з подальшими змінами, в частині, яка не суперечить Договору.

У разі встановлення маси нетто вугілля вага вагону приймається по трафарету, вказаному на вагоні. При цьому використовується норма недостачі (природне зменшення та похибка вагів) 1,0% від маси нетто вугілля, вказаної у залізничній накладній.

Сторони обумовлюють, що у разі виявлення вантажоодержувачем або прибуття вугілля вантажоодержувачу зі слідами втрати, пошкодження, недостачі, розкрадання, що підтверджено комерційними актами, до розрахунків приймаються дані щодо кількості вугілля, які вказані у залізничних накладних.

15.09.2021 між Постачальником та Покупцем підписано Специфікацію № 2 до Договору, якою погоджено поставку вугілля кам`яного марки Г (Г1) 0-100 мм, у кількості 5 000 т, базова ціна за 1 т складає 3 920,00 грн. без ПДВ, загальною вартістю 23 520 000,00 грн. з ПДВ (а.с. 19).

Згідно з п. 3 Специфікації № 2 Вантажоодержувачем є ПрАТ "Дніпровський металургійний завод". Код Вантажоодержувача: 3171. Станції призначення Вантажоодержувача: Залізнична станція "Діївка" Придніпровської залізниці, код: 451400.

За умовами п. 5 Специфікації № 2 Вантажовідправником є АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ". Код Вантажовідправника: 2107. Станції Вантажовідправника: Залізнична станція "Добропілля" Донецької залізниці, код: 493102.

Відповідно до п. 6 Специфікації № 2 поставка вугілля здійснюється на умовах "СРТ, залізнична станція Діївка" згідно з Інкотермс-2010.

Пунктом 8 Специфікації № 2 погоджено, що остаточна ціна вугілля розраховується з урахуванням таких знижок та приплат:

- по золі за кожен 1% перевищення/зниження від базового рівня 2,5% знижка/приплата від FCA-складової базової ціни;

- по волозі за кожен 1% перевищення/зниження від базового рівня 2% знижка/приплата від FCA-складової базової ціни;

- по масовій частці сірки - за кожен 1% перевищення/зниження від базового рівня 5% знижка/приплата від FCA-складової базової ціни.

Вугілля належним чином оплачене Позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями № 356589 від 25.08.2021, № 358186 від 16.09.2021 (а.с. 20, 21).

19.09.2021 відповідно до Специфікації № 2 Акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" завантажило вугілля кам`яне марки Г (Г1) 0-100 (код УКТ ЗЕД 2701) у вагон № 60727146 у кількості 64 800 кг (брутто не зазначено, тара 21 300 кг) за накладною № 50714476 від 19.09.2021 та передало вказаний вантаж для перевезення Залізниці (далі - Відповідач) (а.с. 12, 13).

Згідно з накладною № 50714476 вугілля кам`яне навалом, вантаж маркований 5 поздовжніми борознами й ущільнений скребковим розрівнювачем, висота шапки 100 мм.

Відповідно до накладної Залізниця прийняла у АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов`язалась доставити його на станцію Діївка Придніпровської залізниці, одержувач ПрАТ "Дніпровський металургійний завод".

На станції призначення Діївка Придніпровської залізниці на підставі Акту загальної форми № 38170 від 20.09.2021, складеного на станції Добропілля Донецької залізниці, проведена комісійна видача вантажу, який прибув у вагоні № 60727146, зі зважуванням вагону на справних тензометричних вагонних вагах № 052 (повірка 19.07.2021), в результаті чого складено Комерційний акт № 451400/136 від 24.09.2021 (а.с. 14).

Згідно з комерційним актом № 451400/136 від 24.09.2021 виявлено фактично брутто 84850 кг, тара ПД - 21300 кг, нетто 63550 кг, що менше документу на 1250 кг. У перевізному документі значиться вантаж, маркований п`ятьма повздовжніми бороздами, шапка 100 мм. Фактично навантаження на рівні-вище бортів на 10 см. Над 1-2 люками виїмка довжиною 300 см, шириною 250 см, глибиною 20 см. Маркування продольними бороздами у місцях виїмок порушено. Вагони бездверні, люка закриті, у технічному відношенні вагон справний, течі вантажу не було. 24.09.2021 вагон було протаровано. За документом у вагоні значиться тара 21300 кг, нетто 64800 кг. Фактично виявилось брутто 84850 кг, тара ПД перевірена - 21750 кг, нетто - 63100 кг, що менше документа на 1700 кг. При повторному зважуванні дані не змінились.

Позивач зазначає, що, з урахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, для мінерального палива складає 1% маси, зазначеної в перевізних документах, недостача вантажу у вагоні № 60727146 становить 1700 кг (64800 63100).

Відповідно до акту приймання-передачі вугільної продукції до Договору постачання № 1-1-2021/030 від 19.08.2021 фактична ціна 1 т становить 4 056,89 грн. без ПДВ (а.с. 22).

Вартість недостачі вантажу, виявленої у вищезазначеному вагоні, згідно з розрахунком Позивача, складає 5 121,42 грн.

Позивач вважає, що недостача вантажу виникла з вини Відповідача, який не забезпечив його збереження.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача вартість недостачі вантажу у розмірі 5 121,42 грн. з ПДВ, що і є причиною виникнення спору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (ч.ч. 1, 2 ст. 306 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За приписами ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (частини 2, 3 статті 308 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Абзац 2 частини 1 статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) визначає, що вантажовідправник (відправник вантажу, вантажовласник) - зазначена у документі на перевезення вантажу (накладній) юридична чи фізична особа, яка довіряє вантаж залізниці для його перевезення.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За приписами ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність відомостей, внесених до накладної, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними в накладній.

Згідно зі ст. ст. 110, 111, 113 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу (абз. 3 та 4 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення).

Залізниця прийняла вагон № 60727146 без будь-яких зауважень щодо повноти завантаження, його технічного стану. Наведене свідчить, що на момент передачі вказаного вагону з вантажем Залізниці до перевезення були відсутні будь-які зазори, нещільності тощо, що могли привести до втрати вантажу при перевезенні.

За вказаних обставин, відповідальність за втрату вантажу під час перевезення слід покласти на Залізницю.

Так, статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема обставин невідповідності маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України. Зокрема, даною нормою передбачено, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У разі втрати або нестачі вантажу за заподіяну при перевезенні шкоду перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, - при перевезенні рідких вантажів або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, - для мінерального палива. Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Оскільки вантаж вугілля кам`яне є твердим мінеральним паливом, тому норма недостачі становить 1% маси, зазначеної у перевізних документах.

Крім того, умовами п. 6.2 Договору передбачено, що у разі встановлення маси нетто вугілля вага вагону приймається по трафарету, вказаному на вагоні. При цьому використовується норма недостачі (природне зменшення та похибка вагів) 1,0% від маси нетто вугілля, вказаної у залізничній накладній.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача вартість недостачі вантажу у розмірі 5 121,42 грн. з ПДВ.

Умовами п.п. 3.1, 3.2 Договору постачання № 1-1-2021/030 від 19.08.2021 передбачена базова договірна ціна вугілля, яка зазначається у відповідних Специфікаціях, та фактична договірна ціна вугілля, яка розраховується за фактом приймання вугілля, з урахуванням положень Договору і приплат/знижок, обумовлених у Специфікаціях.

Специфікацією № 2 до Договору постачання № 1-1-2021/030 від 19.08.2021 зазначена базова ціна вугілля за 1 тонну на рівні 3 920,00 грн. без ПДВ, а остаточна ціна вугілля розраховується з урахуванням знижок та приплат.

За фактом приймання вугільної продукції Постачальником та Покупцем був узгоджений акт приймання-передачі вугільної продукції до Договору постачання № 1-1-2021/030 від 19.08.2021, фактична ціна 1 т склала 4 056,89 грн. без ПДВ.

Таким чином, фактична ціна за 1 т вугілля безпосередньо вказана у зазначеній Специфікації та акті приймання-передачі вугільної продукції.

Судом встановлено, що з урахуванням норми недостачі 1% маси, зазначеної у перевізних документах, вагова недостача вугілля кам`яного у вагоні № 60727146 складає 1,05 т, а саме:

64,8 т (нетто вантажу за накладною) - 0,648 т (1%, норма природної втрати) = 64,152 т (нетто вантажу з урахуванням норми природної втрати);

64,152 т (нетто вантажу з урахуванням норми природної втрати) - 63,1 т (нетто вантажу по перевантаженню) = 1,05 т (недостача з урахуванням норми природної втрати);

ціна за 1 т/грн. без ПДВ з урахуванням знижки складає 4 056,89 грн.;

сума недостачі без ПДВ складає 4 267,85 грн., сума ПДВ - 853,57 грн., сума недостачі з ПДВ - 5 121,42 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні № 60727146, з урахуванням норми природної втрати, складає 5 121,42 грн. з ПДВ.

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів вантаж був відправлений у належній кількості, однак при прибутті вантажу комерційним актом встановлена недостача такого вантажу.

Враховуючи те, що вантаж був прийнятий Залізницею для перевезення без зауважень, відповідальність за недостачу, що утворилась під час перевезення, покладається на перевізника у розмірі фактичної втрати. Перевізник не забезпечив збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідач, в порушення ст. ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не довів обставин, які звільняють його від відповідальності за недостачу вантажу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача вартості недостачі вантажу у розмірі 5 121,42 грн. з ПДВ підлягають задоволенню.

Щодо тверджень Відповідача про прийняття вантажу до перевезення у вологому стані суд зазначає таке.

Згідно з Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, "Пояснення щодо заповнення накладної" у графі № 20 залізничної накладної відправником зазначаються: найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді), інше.

Так, у графі № 20 накладної № 50714476 відправником вказано дані про вантаж, зокрема граничний показник вологості до 12%.

У той же час, у графі № 20 накладної № 50714476 містяться дані про ознаки вантажу у твердому стані.

Натомість відсутні відомості про завантаження вантажу у вологому стані, які визначені Правилами оформлення перевізних документів та Додатком 3 до цих Правил.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи Відповідача відносно необхідності розрахунку норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто на рівні 2% маси вантажу, оскільки зазначення у накладній № 50714476 граничного показника вологості вугілля до 12% є показником його якості і не відноситься до відмінних ознак вантажу, прийнятого Залізницею до перевезення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код в ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ ВП 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, 3, ідентифікаційний код в ) вартість недостачі вантажу у розмірі 5 121,42 грн. (п`ять тисяч сто двадцять одна грн. 42 коп.) з ПДВ та 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

06.06.2022