ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 травня 2022 року Справа № 903/127/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І. О., за участі секретаря судового засідання (помічника судді) Хомич О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу № 903/127/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Камка, м. Ківерці

до Приватного акціонерного товариства Електро в особі Волинського управління ПрАТ Електро, м. Ківерці

про стягнення 717 256,80 грн. збитків,

за участю представників:

від позивача: Пилипчук І.Ю. адвокат, ,

від відповідача: Романюк Л.С. адвокат,

в с т а н о в и в:

04.02.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява б/н від 04.02.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю Камка про стягнення з Приватного акціонерного товариства Електро 717 256,80 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди.

Ухвалою суду від 07.02.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.03.2022; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 28.02.2022.

22.02.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позов б/н від 21.02.2022, в якому відповідач вважає позов ТзОВ "Камка" необґрунтованим, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання 02.03.2022 представники сторін не з`явилися. Сторони про судовий розгляд були повідомлені належним чином.

02.03.2022 від відповідача надійшло клопотання б/н від 02.03.2022 про проведення підготовчого засідання за відсутності представника відповідача - адвоката Романюка Л. С., процесуальні документи по справі представник просив направляти на його електрону пошту.

02.03.2022 від представника позивача адвокат Пилипчук І. на електрону пошту надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та неможливості надати підтверджуючі документи на представництво.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

За змістом ст. 166 Господарського процесуального кодексу України позивач має право подати до суду відповідь на відзив.

З метою забезпечення позивачу права на подачу відповіді на відзив ухвалою від 02.03.2022 підготовче засідання було відкладено на 30.03.2022.

28.03.2022 представник відповідача адвокат Романюк Л.С. подав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 30.03.2022, посилаючись на короткочасну хворобу.

Також 30.03.2022 представник відповідача подала клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання.

З метою забезпечення позивачу права на подачу відповіді на відзив ухвалою суду від 30.03.2022 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 27.04.2022.

27.04.2022 на електрону пошту суду від представника позивача адвоката Пилипчук І.Ю. надійшло клопотання від 27.04.2022 про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, постійними сигнальними сиренами та загрозою бомбардувань.

В судовому засіданні 27.04.2022 представник відповідача заперечив проти клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання.

Клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання залишено судом без задоволення, оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, що зазначено в п. 4 ухвали суду від 30.03.2022. Позивачу було запропоновано у строк до 26.04.2022 подати суду відповідь на відзив, однак позивач не скористався своїм процесуальним правом, відповіді на відзив не подав. Пунктом 5 ухвали суду від 30.03.2022 сторонам було роз`яснено, що учасники справи можуть подавати документи засобами поштового зв`язку, електронною поштою або через підсистему Електронний суд.

В судовому засіданні 27.04.2022 представник відповідача висловив думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Станом на 27.04.2022 інших заяв та клопотань від представників сторін не надходило.

Ухвалою від 27.04.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 18.05.2022.

В судовому засіданні 18.05.2022 представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі №913/127/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМКА» до Приватного акціонерного товариства «ЕЛЕКТРО» про стягнення 717 256,80 грн. збитків до розгляду господарським судом Волинської області справи №903/463/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Електро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМКА» про виділення частки нерухомого майна в натурі. На обгрунтування клопотання посилається на п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України, на пов`язаність справ та неможливість суду у справі №913/127/22 самостійно встановити обставини, які будуть предметом дослідження у справі №903/463/21.

Клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі №903/127/22 не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Причиною зупинення провадження у справі згідно вказаної норми Господарського процесуального кодексу України є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом та чим зумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України). Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №903/463/21, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи №903/127/22.

Неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Зібрані у справі №903/127/22 докази надають можливість суду самостійно, не зупиняючи провадження у цій справі, вирішити спір між сторонами про стягнення збитків.

Також клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі не містить аргументованих та переконливих доводів щодо доцільності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №903/463/21, так і щодо того, що зібрані по справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у справі №903/127/22.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ впродовж розумного строку.

Разом з цим, відмовляючи у задоволенні клопотання, суд враховує приписи ч. 3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Представник позивача на обгрунтування клопотання про зупинення на стадії розгляду справи по суті посилається на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Відтак, правові підстави для зупинення провадження у справі №903/127/22, яка перебуває на стадії розгляду по суті, до розгляду та прийняття рішення у іншій справі - №903/463/21, відсутні.

В судовому засіданні з 18.05.2022 було оголошено перерву до 26.05.2022.

Вимога позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Камка про стягнення з Приватного акціонерного товариства Електро 717 256,80 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди не підлягає до задоволення.

04.12.2017 між ПрАТ «Електро» як продавцем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Камка» як покупцем було укладено договір купівлі - продажу (надалі - договір купівлі-продажу).

Згідно з п. 1 договору продавець - ПрАТ «Електро» продає, а покупець - ТзОВ «Камка» придбаває 57/100 частки гаражу на 5 (п`ять) автомашин/Г-1/загальною площею 1352,5 кв.м., який знаходиться за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, м. Ківерці, вул. Чкалова, 61.

До позовної заяви позивач надав копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з яким 08.12.2017 ТзОВ «Камка» зареєструвало спільну часткову власність у майні в розмірі 57/100, тобто частку у праві власності.

01.07.2020 між позивачем як орендодавцем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Арбітр» ЛТД» як орендарем (надалі - третя особа) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №0107-20 (надалі - договір оренди -1).

Згідно з п.1.1. договору оренди 1 орендодавець зобов`язується передати орендарю у тимчасове платне користування нежитлове приміщення (виробничий будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами), що знаходяться за адресою: м.Ківерці, вул.Чкалова, 61, а саме: гараж пл.355,6 кв.м.; приміщення пл.18,8 кв.м.; склад пл.70,7 кв.м.; приміщення пл.6,9 кв.м.; гараж пл.314,3 кв.м., що підтверджується актом прийому-передачі до Договору оренди від 01.07.2020 року.

Пунктом 9.3. договору оренди -1 передбачено строк дії договору оренди - 1 рік.

Згідно з п. 3.1. договору оренди - 1 розмір орендної плати становить 39 847,60 грн. за місяць.

Пунктом 10.7. договору оренди 1 передбачено, що орендар має право достроково припинити дію договору у разі невиконання орендодавцем своїх зобов`язань та порушення умов передбачених даним договором та діючим законодавством України, попередивши орендодавця письмово, договір вважається розірваним з моменту одержання орендодавцем повідомлення орендаря про його вимогу достроково розірвати даний договір. Якщо орендодавець з будь-яких причин (у будь-який спосіб) відмовляється отримати таке або інше повідомлення орендаря, датою отримання такого повідомлення буде вважатися дата його особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку.

29.07.2020 на адресу позивача від третьої особи було скеровано повідомлення-вимогу №29/09 про неможливість використовувати орендовані приміщення у зв`язку з відсутністю фізичного доступу до них, заблокованістю заїзду на територію, використанням приміщень, які передані в оренду ТОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД», третіми особами. Орендар просив усунути перешкоди в користуванні приміщеннями, за інших обставин посилався на те, що договір оренди буде розірваний у зв`язку з невиконанням орендодавцем умов договору оренди.

12.08.2020 на адресу ТзОВ «Камка» надійшло повідомлення №12/08 від ТОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» про розірвання договору оренди на підставі п.10.7. договору.

31.03.2021 між позивачем як орендодавцем та ТОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» як орендарем було укладено договір оренди нежитлового приміщення №3103-2 (надалі - договір оренди - 2).

Істотні умови договору оренди- 2 є ідентичними умовам договору оренди - 1.

Передача майна від орендодавця до орендаря була оформлена актами прийому передачі від 01.07.2020, 01.04.2021.

Згідно з поясненнями представника позивача, після укладання договору оренди - 2 від орендаря на адресу орендодавця почали надходити нарікання про неможливість використання орендованих приміщень через їх блокування третіми особами.

З метою захисту права користування ТОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» звернулось до Відділення поліції №1 (м.Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області, про що в ІТС ІПНП України (Єдиний облік) відділення поліції №1 під №2612 від 22.04.2021 з приводу перешкоджання в доступі до орендованих приміщень, які розташовані за адресою: м.Ківерці, вул. Чкалова, 61, було зареєстровано звернення, що підтверджується копією листа Відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУ НП у Волинській області №5359/50/1/01 - 2021 від 18.05.2021.

Позивач стверджує, що у зв`язку з цим договір оренди -2 було розірвано на підставі повідомлення №14/05 від 14.05.2021 ТОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» про розірвання договору оренди №31103-21 від 31.03.2021 згідно з п.10.7. договору.

На підтвердження факту перешкоджання у розпорядженні майном ТОВ «Камка» шляхом його передачі в оренду ТОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» позивач посилається також на звернення позивача до правоохоронних органів за фактом незаконного проникнення на територію приватної власності, до приміщень за адресою: м.Ківерці, вул. Чкалова, 61, а саме: до гаража пл.355,6 кв.м.; приміщення пл.18,8 кв.м.; складу пл.70,7 кв.м.; приміщення пл.6,9 кв.м.; гаражу пл.314,3 кв.м.

26.10.2020, 09.11.2020, 16.11.2020 позивач звертався до Ківерцівського ВП ГУ НП у Волинській області з приводу проникнення осіб від ПрАТ «Електро» на територію приміщень ТОВ «Камка».

На вказані звернення 10.11.2020 за вих.№ 8573/54/01-2020 та 14.12.2020 за вих.№9555/54/01-2020 надійшли відповіді від Ківерцівського ВП ГУ НП у Волинській області про те, що правовідносини між ТОВ «Камка» та ПрАТ «Електро» є цивільно правовими та вирішуються шляхом подачі позову до суду.

Позивач вважає, що через перешкоджання йому у користуванні власними приміщенням ПрАТ «Електро» було завдано ТОВ «Камка» збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 717256,80 грн., виходячи з розрахунку: 39847,60 грн. (орендна плата за 1 місяць) х 18 місяців (з 01.07.2020 по 31.01.2022).

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За змістом статті 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності.

Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Враховуючи умови договору купівлі-продажу від 04.12.2017, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ТОВ «Камка» належить 57/100 частки у праві власності на гараж, загальна площа якого 1352,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, м. Ківерці, вул.Чкалова, буд. № 61.

Тобто, ТзОВ «Камка» є власником 57/100 частки у праві власності на гараж, а не власником майна гаража.

Станом на час розгляду справи частки спільної власності в гаражі в натурі із загальної площі співвласникам не виділено, домовленість про порядок володіння та користування спільною частковою власністю між співвласниками гаража - ПрАТ «Електро» та ТОВ «Камка» відсутня, ПрАТ «Електро» не надавало ТОВ «Камка» згоди на здійснення права спільної часткової власності в гаражі, доказів цього відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України гараж є спільною частковою власністю ТОВ «Камка» та ПрАТ «Електро».

Таким чином, договори оренди гаража, який є спільною частковою власністю ТОВ «Камка» та ПрАТ «Електро», всупереч вимог ст. 358 Цивільного кодексу України були укладені ТОВ «Камка» без згоди та відома іншого співвласника гаража - ПрАТ «Електро».

У позовній заяві позивач як на доказ домовленості між сторонами про належність майна пропорційно до часток посилається на довідку розрахунок ідеальних долей від 27.12.2016, виписку з інвентаризаційних матеріалів №7551-1 від 27.12.2016, де вказано, що частка права власності ТзОВ «Камка» 57/100 становить заг.пл. 766,3 кв.м. та складається з таких приміщень площею: гараж 15 пл.355,6 кв.м.; приміщення 16 пл.18,8 кв.м.; склад 17 пл.70,7 кв.м.; кабінет 18 пл.6,9 кв.м.; гараж 19 пл.314,3 кв.м.

Довідку розрахунок ідеальних долей від 27.12.2016, копію виписки з інвентаризаційних матеріалів №7551-1 від 27.12.2016 не можна вважати належними доказами на підтвердження домовленості між позивачем і відповідачем про належність їм майна пропорційно до часток, оскільки копія виписки з інвентаризаційних матеріалів №7551-1 від 27.12.2016 видана Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», на цьому документі відсутні будь які підписи відповідача - ПрАТ «Електро», ким складено і підписано розрахунок ідеальних часток не зазначено.

Договір купівлі продажу від 04.12.2017 не містить інформації про те, які саме приміщення належать до 57/100 часток гаражу.

В процесі судового розгляду представник відповідача також заперечував досягнення між сторонами домовленості про порядок володіння та користування спільною частковою власністю між співвласниками гаражу, пояснюючи, що внаслідок чого між співвласниками неодноразово виникали непорозуміння щодо володіння та користування гаражем, на підтвердження цього посилався на надані ТОВ «Камка» копії заяв до поліції та відповіді на них.

Також представник відповідача пояснював, що саме для усунення непорозумінь між співвласниками гаражу в 2021 році ПрАТ «Електро» звернулось до Господарського суду Волинської області з позовною заявою до ТОВ «Камка» про виділення в натурі ПрАТ «Електро» 43/100 частки власності від спільного майна в гаражі на 5 (п`ять) автомашин, загальною площею 1352,5 кв.м., який знаходиться за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, м.Ківерці, вул.Чкалова, буд. № 61, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18 (справа №903/463/21).

Відповідно до ст.761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, уклавши договір купівлі продажу частки, 08.12.2017 ТзОВ «Камка» зареєструвало спільну часткову власність у майні в розмірі 57/100, тобто зареєструвало право на частку у майні.

Тобто, на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2017 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ТОВ «Камка» належить 57/100 частки гаража на 5 (п`ять) автомашин, загальною площею 1352,5 кв.м., який знаходиться за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, м.Ківерці, вул.Чкалова, буд. № 61.

Доказів, які б свідчили про те, що ТОВ «Камка» було зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості не надано.

Як вбачається із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів №7551-1 від 27.12.2016 гараж на 5 автомашин (Г-1) на підставі свідоцтва про право власності належить ПрАТ «Електро».

Доказів на підтвердження виділення майна в натурі на час передачі майна в оренду позивач суду не подав.

Статті 626, 628 ЦК України визначають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 ЦК України).

У статті 761 ЦК України вказано, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені у параграфі 2 глави 16 «Правочини» ЦК України.

Таким чином, всупереч вимог ст.761 ЦК України нежитлові приміщення на підставі договорів оренди нежитлового приміщення №0107-20 від 01.07.2020 та №3103-21 від 31.03.2021 були передані в оренду не власником майна, оскільки ТОВ «Камка» є лише власником 57/100 частки у праві власності на гараж.

Із змісту позовної заяви випливає, що ТОВ «Камка» подало до суду позов про стягнення збитків як власник майна, вважаючи, що відповідач протиправними діями позбавив його можливості як власника майна отримати доходи від передачі майна в оренду.

Доводи позивача про те, що відповідач діяв протиправно по відношенню до позивача, як до власника майна, безпідставні.

Позивач в процесі судового розгляду у встановленому законом порядку не довів наявності у нього права власності на майно, передане в оренду, відтак не довів порушеного права, за захистом якого звернувся з позовом до суду, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення збитків.

Разом з цим, відмовляючи у задоволенні позову судом враховано наступне.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відповіді Ківерцівського ВП ГУ НП у Волинській області на звернення позивача від 10.11.2020 за № 8573/54/01-2020, від 14.12.2020 за №9555/54/01-2020 не підтверджують факту перешкоджання відповідачем у користуванні майном, у відповідях зазначено лише про те, що правовідносини між ТОВ «Камка» та ПрАТ «Електро» є цивільно правовими та мають вирішуватися шляхом подачі позову до суду.

Зі змісту листів ТОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» на адресу ТОВ «Камка» не вбачається, що перешкоди у доступі до приміщень чинило ПрАТ «Електро».

Також позивач не надав суду доказів в розумінні ч.6 ст.75 ГПК України: обвинувального вироку або постанови суду про притягнення посадових осіб ПрАТ «Електро» до адміністративної відповідальності, які б свідчили про вчинення відповідачем протиправних дій.

Згідно зі ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, позивач не довів, що договори оренди були розірвані внаслідок неправомірної поведінки відповідача, а відтак, не довів, що упущена ним вигода в розмірі 717256,80 грн. не отримана саме через дії відповідача.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що передача нежитлових приміщень в оренду ТзОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» була оформлена актами приймання-передачі від 01,07.2020, від 01.04.2021.

За змістом п.п.7.1., 7.2. договорів оренди повернення приміщення здійснюється комісією, яка складається з представників обох сторін. Про повернення приміщення складається акт прийому передачі.

Після розірвання договорів орендар передає орендодавцю ключі від приміщення.

Обгрунтовуючи вимогу про стягнення збитків, ТОВ «Камка» посилається на розірвання договорів оренди нежитлового приміщення №0107-20 від 01.07.2020р., №3103-21 від 31.03.2021,укладених між ТОВ «Камка» та ТзОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД», проте не надало жодного доказу повернення ТзОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» отриманих за цими договорами нежитлових приміщень після розірвання договору в порядку, передбаченому п.п. 7.1., 7.2. договорів: актів прийому передачі про повернення приміщення з оренди, передачі орендарем ключів орендодавцю.

Отже, позивач у встановленому законом порядку не довів, що він дійсно позбавлений можливості отримувати реальні прибутки від здачі майна в оренду.

За таких обставин позивачем не доведено наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення, оскільки належними доказами не доведено факту допущення відповідачем протиправної поведінки, шкідливого результату такої поведінки (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини як обов`язкових складових цивільного правопорушення.

Предметом спору у справі №903/127/22 є стягнення збитків у формі упущеної вигоди, а тому, вважаючи договори оренди, укладені між позивачем як орендодавцем та ТОВ «Фірма «Арбітр» ЛТД» як орендарем фіктивними, відповідач не позбавлений права звернутися з окремим позовом в загальному порядку.

У відзиві на позовну заяву ПрАТ «Електро» заявило про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 30 000 грн,, в суді апеляційної інстанції в розмірі - 20 000 грн,, в суді касаційної інстанції - 15 000 грн.

В судовому засіданні 26.05.2022 представник відповідача на підставі ч. 8 ст.129 ГПК України заявив про те, що докази на підтвердження витрат відповідача на правничу професійну допомогу будуть подані впродовж 5 днів після ухвалення рішення суду.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову витрати, пов`язані з оплатою судового збору, на підставі ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 03.06.2022

Суддя Якушева І.О.