ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022 року м. Дніпро Справа № 904/5993/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Радіновський Р.Л.

представники сторін:

від позивача: ПясецькийД.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційну скаргу

Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 р.

( суддя Загинайко Т.В., м. Дніпро )

за позовом

Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ",

м. Київ

до

Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д",

м. Дніпро

про стягнення 311 855 грн. 25 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" про стягнення 311 855 грн. 25 коп., що складає 247 069 грн. 92 коп. - основного боргу за природний газ, поставлений відповідно до умов Договору від 23.09.2019 р. № 2054/1920-ТЕ-4 постачання природного газу, 13 826 грн. 97 коп. - пені, 15 726 грн. 31 коп. - три проценти річних та 35 232 грн. 05 коп. - інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві на позов просив суд задовольнити клопотання про зменшення пені на 90 відсотків; задовольнити клопотання про надання розстрочки виконання рішення у цій справі строком на 12 місяців з дня прийняття рішення рівними частинами кожного місяця у разі обґрунтованості та доведеності належними і допустимими доказами позовних вимог в іншій частині та їх задоволення судом. В обгрунтування посилається на те, що: в лютому 2021 року ініціативною групою мешканців будинку були вжиті заходи щодо зміни всіх членів правління кооперативу; 21.02.2021 р. на загальних зборах було звільнено голову правління Сироту В.А. а призначено нового голову правління - Романюкова А.В.; після прийняття обов`язків голови правління Романюковим А.В. було з`ясовано, що на рахунках кооперативу відсутні грошові кошти; колишній голова правління на неодноразові звернення відмовлявся передавати установчі документи та документацію щодо діяльності кооперативу - печатку, трудові книжки працівників кооперативу, інженерну документацію, бухгалтерські документи тощо; після зміни керівництва Відповідача відмовилась від виконання своїх обов`язків і бухгалтер кооперативу, що підтверджується актами від 05.04.2021р., 16.04.2021 р., 07.05.2021 р. про встановлення відсутності працівника на робочому місці; зазначені вище обставини не надали відповідачу змоги вчасно та повно здійснювати дії з погашення заборгованості за поставлений природний газ; просить зменшити пеню на 90 %; просить надати розстрочення виконання рішення.

Позивач у відповіді на відзив не погоджувався з доводами Відповідача викладеним у відзиві, зазначив, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020/2021 та майбутнього 2021/2022 рр.; Відповідачем не додано жодних актуальних звітів про свій фінансовий стан та фінансові результати діяльності тощо, в тому числі які містять інформацію про наявність/відсутність коштів на рахунках, прибутковість/збитковість (та відповідні суми) за останній період діяльності, поточні зобов`язання тощо; з урахуванням вказаної норми Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», Позивач обмежив нарахуванням пені останнім днем 17.04.2020 р.; розстрочку Відповідач взагалі не обґрунтовує, а лише зазначає про неналежне виконання своїх посадових обов`язків колишнім керівництвом Відповідача.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 р. позов задоволено - стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 247 069 грн. 92 коп. - основного боргу за природний газ, поставлений відповідно до умов Договору від 23.09.2019 р. № 2054/1920-ТЕ-4 постачання природного газу, 13 826 грн. 97 коп. - пені, 15 726 грн. 31 коп. - три проценти річних, 35 232 грн. 05 коп. - інфляційних втрат та 4 677 грн. 83 коп. - витрати по сплаті судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д", в якій просить рішення суду від 13.01.2022 р. скасувати в частині стягнення пені у розмірі 13 826,97 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення пені частково, у розмірі 1 382,70 грн.. Задовольнити клопотання Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д", про надання розстрочки виконання рішення у цій справі, строком на 12 місяців, з дня прийняття рішення, рівними частинами кожного місяця.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у цій справі в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 13 826,97 грн. та відмови у задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення і вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального ( ст. ст. 218, 219, 233 ГК України, ст. 551 ЦК України ), процесуального ( ч. ч. 2, 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 236, ст. 238, ст. 239 ГПК України ) права, підлягає скасуванню в цій частині.

При цьому Скаржник зазначає, що приймаючи рішення про стягнення неустойки суд першої інстанції не врахував: майновий стан Ввідповідача ( ОК «Будинок 27Д» є неприбутковою установою, яка здійснює діяльність за рахунок внесків членів кооперативу ( співвласників ) для обслуговування будинку); сама по собі заборгованість при споживанні природного газу виникла внаслідок прострочення своїх грошових зобов`язань перед Відповідачем членами кооперативу та недбалим ставлення колишнього керівництва Кооперативу, що свідчить про відсутність в діях Відповідача умисних дій ( заздалегідь передбачуваних ).

З огляду на неспівмірність заявленої до стягнення пені по відношенню до вже не існуючої заборгованості за основним зобов`язанням, Скаржник вважає, шо суд першоїінстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення пені маючи всі правові підстави зменшити розмір заявленої пені на 90 %, стягнувши з відповідача 1 382,70 грн..

Скаржник наголошує на тому, що у своєму клопотанні про надання розстрочки виконання рішення суду, яке було викладено у відзиві на позов, Відповідач мотивував необхідність її надання: халатним відношенням минулого керівництва Кооперативу до своїх обов`язків, яке належним чином не забезпечувало здійснення господарської діяльності кооперативу; скрутний майновий стан Відповідача; діями Відповідача, які спрямовані на погашення заборгованостей минулих років, а також те, що незастосування розстрочки виконання рішення суду у цій справі може призвести до катастрофічних наслідків без фінансування робіт (послуг) та закупівлі комплектуючих матеріалів для мереж та приміщень, які забезпечують належну життєдіяльність будинку (кооперативу) та його мешканців особливо в опалювальний період.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.02.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Березкіна О.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2022 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/5993/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 р. по справі № 904/5993/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

21.02.2022 р. матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 24.03.2022 р..

24.03.2022 р. розгляд справи № 904/5993/21 в судовому засіданні не відбувся.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2022 р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 02.06.2022 р..

Від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" електронною поштою до суду надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2022 р., судове засідання у справі № 904/5993/21, призначене на 02.06.2022 р., вирішено провести з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача.

Представник Позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність.

У судовому засіданні 02.06.2022 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

23.09.2019р., між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", як постачальником, та Обслуговуючим кооперативом "Будинок 27Д", як споживачем, було укладено договір №2054/1920-ТЕ-4 (надалі - договір), та додаткові угоди до нього №1 від 25.10.2019, №2 від 12.11.2019, №3 від 09.12.2019, №4 від 19.12.2019, №5 від 28.01.2020, №6 від 24.02.2020, №7 від 23.03.2020, №8 від 23.04.2020. Відповідно до умов пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Відповідно до п.1.2 договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 230,0 тис.куб.метрів, у тому числі по місяцях (п.2.1. договору).

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених п. 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у п.2.1 цього Договору і несе відповідальність за правильність їх визначення (п.2.2. Договору).

Згідно п. 3.8 договору, приймання - передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання- передачі газу.

Відповідно до п.4.2 договору, ціна за 1000куб.м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Додатковою угодою №1 доповнено п.4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2.1. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 272,7604 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 5 124,3125 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб. м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 429,9504 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5 315,9405 грн. за 1000 куб. м.».

Додатковою угодою №2 доповнено п.4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 899,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 5 870,80 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб. м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 056,19 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6 067,43 грн. за 1000 куб. м.».

Додатковою угодою №3 доповнено п.4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2.3. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 грудня 2019 року по 30 грудня 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 276,6958 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 5 132,035 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб. м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 грудня 2019 року по 30 грудня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 433,8858 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5 320,663 грн. за 1000 куб. м.».

Додатковою угодою №4 доповнено п.4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2020 року (включно) за цим Договором складає 5 500,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 6 600,00 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн. за 1000 куб. м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період 01 січня 2019 року по 30 квітня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 657,19 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6 788,63 грн. за 1000 куб. м.».

Додатковою угодою №5 доповнено п.4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим Договором складає 4 650,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 5 580,00 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4774,16 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5728,99грн.».

Додатковою угодою №6 доповнено п.4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року (включно) за цим Договором складає 3948,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 4737,60 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4072,16 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4 886,59 грн.».

Додатковою угодою №7 доповнено п.4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) за цим Договором складає 3396,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 4 075,20 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3520,16 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4224,19грн.».

Додатковою угодою №8 доповнено п.4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) за цим Договором складає 2 897,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% усього разом з ПДВ - 3 476,40 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3021,16 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3625,39грн.».

Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу (п.4.3 договору).

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1 договору).

Пунктом 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач, в період з жовтня 2019 по квітень 2020, передав відповідачу природний газ на загальну суму 632 765 грн.74 коп, що підтверджується актами приймання - передачі природного газ: за жовтень 2019 на суму 147 грн. 25 коп., за листопад 2019 на суму 129 856 грн. 55коп., за грудень 2019 на суму 137 132 грн.11 коп., за січень 2019 на суму 163 217 грн. 27 коп., за лютий 2019 на суму 116 881 грн.42 коп., за березень 2020 на суму 72 465грн.59коп., за квітень 2019 на суму 13 065 грн. 55 коп.

Вказані акти підписані позивачем та відповідачем без будь-яких зауважень щодо обсягів та якості отриманого природного газу, та скріплені печатками.

Відповідач за поставлений природний своєчасно не розрахувався, сума заборгованості за неоплачений газ становить 247 069 грн. 92 коп..

Вказане і стало причиною спору та звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом до відповідача, про стягнення 247 069 грн. 92 коп. - основного боргу, 13 826 грн. 97 коп. - пені, 15 726 грн. 31 коп. - три проценти річних та 35 232 грн. 05 коп. - інфляційних втрат.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається із тексту апеляційної скарги Відповідача у цій справі, рішення суду першої інстанції ним оскаржуються лише в частині відмови у задоволенні клопотання Відповідача у зменшенні стягуваної пені на 90 % та відмови у задоволенні клопотання Відповідача про надання розстрочки виконання рішення у цій справі, строком на 12 місяців, з дня прийняття рішення, рівними частинами кожного місяця, а відтак, враховуючи, що рішення в частині задоволенні вимог стосовно стягнення 247 069 грн. 92 коп. - основного боргу, 15 726 грн. 31 коп. - три проценти річних та 35 232 грн. 05 коп. - інфляційних втрат, сторонами не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині задоволенні вимог.

Суд першої інстанції у задоволенні клопотання Відповідача щодо зменшення пені на 90% та розстрочення виконання рішення суду відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 7.2 договору, в редакції додаткової угоди №5, у разі прострочення споживачем оплати згідно п. п. 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14.2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За розрахунком Позивача пеня становить 13 826 грн. 97 коп. за загальний період з 26.11.2019 р. по 30.04.2021 р..

За висновком місцевого господарського суду, який не оскаржує Відповідач -розрахунок Позивача є обґрунтованим та арифметично вірним.

Відповідач у відзиві на позов просив суд першої інстанції зменшити розмір пені на 90 відсотків, посилаючись на те, що в лютому 2021 року ініціативною групою мешканців будинку були вжиті заходи щодо зміни всіх членів правління кооперативу; 21.02.2021 р. на загальних зборах було звільнено голову правління Сироту В.А. а призначено нового голову правління - Романюкова А.В.; після прийняття обов`язків голови правління Романюковим А.В. було з`ясовано, що на рахунках кооперативу відсутні грошові кошти; колишній голова правління на неодноразові звернення відмовлявся передавати установчі документи та документацію щодо діяльності кооперативу - печатку, трудові книжки працівників кооперативу, інженерну документацію, бухгалтерські документи тощо; після зміни керівництва Відповідача відмовилась від виконання своїх обов`язків і бухгалтер кооперативу, що підтверджується актами від 05.04.2021р., 16.04.2021 р., 07.05.2021 р. про встановлення відсутності працівника на робочому місці; зазначені вище обставини не надали відповідачу змоги вчасно та повно здійснювати дії з погашення заборгованості за поставлений природний газ; просить зменшити пеню на 90 %; просить надати розстрочення виконання рішення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань. Таке зменшення не є обов`язком суду.

Правова позиція щодо застосування положень статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18, від 14.04.2020 у справі № 916/188/17, від 03.06.2020 у справі № 916/187/17. При цьому Верховний Суд наголошував на тому, що обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання, на підставі доказів, поданих в порядку, визначеному ГПК України.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, щодо не доведеності з боку Відповідача існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, оскільки право на зменшення (за клопотанням сторони) заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 ГПК України, статті 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів, тоді як Відповідач не надав суду відповідних доказів в обгрунтування свого клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутінсть підстав для зменшення розміру заявленої пені, оскільки Відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували обставини щодо наявності підстав для зменшення розміру пені ( недбале ставлення колишнього голови правління до своїх зобов`язань не є винятковим випадком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу та підставою для зменшення пені ). Разом з тим, як слушно зауважив господарський суд - заявлена сума пені ( 13 826 грн. 97 коп. ) не є занадто великою у порівнянні з сумою несплаченого Відповідачем основного боргу.

Матеріали справи не містять будь-якого доказу на підтвердження майнового стану Відповідача ( зокрема, звіти про фінансовий стан та фінансові результати, докази наявності або відсутності коштів на рахунках тощо ).

Як вбачається з матеріалів справи - предметом розгляду справи було, в тому числі стягнення основної заборгованості за поставлений природний газ за період з жовтня 2019 по квітень 2020. Так, станом на дату звернення до суду ( а також на поточну дату ) Відповідачем не було сплачено решту основну заборгованість, яка наразі складала 247 069 грн. 92 коп.. При цьому, за твердженням Позивача ( не спростованим Відповідачем ) останній платіж за Договором було зроблено Відповідачем ще на початку 2020 року, з того часу сума основної заборгованості не зменшилась. Таким, чином строк затримки розрахунку за Договором з боку Відповідача, станом на поточну дату, складає більше 2 років. Вказане свідчить про значне прострочення строків виконання зобов`язань за Договором.

При цьому, судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 233 ГК України було враховано ступінь виконання зобов`язання з боку Відповідача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання Скаржника в апеляційній скарзі на неприбутковість Відповідача свідчить про незадовільний його фінансовий стан - безпідставні та не підтверджуються жодними доказами, оскільки неприбутковість не може свідчити про відсутність коштів на рахунку, можливість здійснення оплат, тощо.

Місцевий господарський суд, з огляду на те, що встановлені обставини свідчать про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, застосувавши власні повноваження, обгрунтовано не задовольнив відповідне клопотання Відповідача.

Разом з тим, розглядаючи клопотання про зменшення неустойки, суд апеляційної інстанції також виходить із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно та комплексно оцінив, що даний випадок не є винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання, значності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, відповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд забезпечив баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допустив фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що зазначені критерії були дотримані судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у задоволені клопотання Відповідача щодо зменшення пені.

Також, Відповідач посилаючись на ті самі обставини, що і для зменшення пені, просив суд першої інстанції надати розстрочку виконання рішення у цій справі строком на 12 місяців з дня прийняття рішення рівними частинами кожного місяця.

Відмовлючи у задоволені зазначеного клопотання Відповідача, місцевий господарський суд вказав на не надання Заявником доказів, що надають підстави для розстрочення виконання рішення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком господарського суду, виходячи з наступного.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається зі змісту приписів статті 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Для належного вирішення питання щодо надання розстрочки виконання судового рішення, суду необхідно з`ясувати чи наявні у справі докази, які б підтверджували добросовісну поведінку боржника і вжиття ним належних заходів для виконання рішення.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У справі відсутні: докази, які б підтверджували винятковість обставин, щодо надання розстрочки виконання судового рішення; відсутні докази, які б підтверджували добросовісну поведінку Відповідача і вжиття ним належних заходів для виконання рішення; не надано Відповідачем і доказів в підтвердження того, що у період, на який він просить розстрочити виконання рішення суду, у нього будуть наявні кошти для виконання вказаного рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 р. у справі "Горнсбі проти Греції").

У рішенні від 29.06.2004 р. Європейський суд з прав людини у справі "Півень проти України" дійшов висновку, що юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не можна прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини".

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що посилання Відповідача на відсутність коштів для надання розстрочення виконання рішення - є таким, що прямо суперечить позиції Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" де Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

13. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 р. у справі № 904/5993/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.06.2019 р.

Головуючий І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В. Чус