РІШЕННЯ

26 травня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/133/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи №921/133/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут, 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль, 46002, м. Тернопіль, вул. Галицька, 1; фактична адреса : 46024, м.Тернопіль, вул.Пушкіна, 4а.

про стягнення заборгованості у сумі 320 779 грн 64 коп.

За участі представників:

Позивача: не з`явився;

Відповідача: не з`явився.

1. Судові процедури. Суть та рух справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль, у якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 320 779 грн 64 коп.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2022 для розгляду справи №921/133/22 визначено суддю Гевко В.Л.

Ухвалою суду від 09.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.04.2022.

Ухвалами суду, в порядку статті 183 ГПК України, неодноразово відкладалось підготовче судове засідання та його розгляд продовжувався з підстав, зазначених в ухвалах.

Суд ухвалою від 10.05.2022 продовжив строк підготовчого провадження до 26.05.2022, закрив підготовче провадження з 26.05.2022 та призначити справу до судового розгляду по суті згідно статті 185 ГПК України на 26.05.2022.

26.05.2022 суд відкрив розгляд справи по суті.

У призначене судове засідання 26.05.2022 повноважні представники позивача та відповідача не з`явилися.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Судом, у судовому засіданні 26.05.2022, після виходу з нарадчої кімнати, виготовлено та підписано скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. Аргументація позивача, викладена ним у позові.

Позивач участі повноважного представника у судових засіданнях не забезпечив, проте згідно позовної заяви №570/г від 21.02.2022 позивач посилається на неналежне виконання його контрагентом взятих на себе зобов`язань, а саме не здійснення повної оплати за поставлену йому електроенергію за розрахунковий період грудень 2021 року, внаслідок чого станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за продану за спірний період електричну енергію становить 320 779,64 грн.

2.2. Правова позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву.

Відповідача участі повноважного представника у судових засіданнях не забезпечив, проте у наданому суду відзиві на позовну заяву №639 від 21.04.2022 зазначає, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль є бюджетною установою і фінансується з державного бюджету по кошторису Міністерства оборони У країни та є розпорядником коштів 3-го рівня. По причині неналежного фінансування з Державного бюджету несвоєчасно та не в повному обсязі виділялися кошти для наданих послуг з постачання природного газу. В результаті вищезазначених обставин Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль з незалежних від нього причин не має змоги вчасно оплатити послуги за спожитий природний газ.

Заборгованість за споживання електричної енергії виникла з незалежних від КЕВ м. Тернопіль обставин, оскільки забезпечуючим органом не було профінансовано КЕБ м. Тернопіль коштами, необхідними для сплати за електричну енергію на суму заборгованості. При цьому відповідач зобов`язується при надходженні коштів КЕВ м. Тернопіль перерахувати їх на рахунок Позивача.

2.2. Правова позиція позивача, викладена у відповіді на відзив.

У наданій суду відповіді на відзив №973/г від 28.04.2022 (вх№2663 від 03.05.2022) позивач зауважує, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо неможливості виконання зобов`язання з підстав відсутності бюджетних коштів на оплату електричної енергії, не є причиною невиконання зобов`язання по договору, а тому із посиланням на статтю 617 ЦК України, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

3. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

Фактичні обставини встановлені судом.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

3.1. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

У відповідності до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей з 76 по 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявність обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Частинами 1,2 статті 638 ЦК України обумовлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

3.2. Фактичні обставини, встановлені судом.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

3.2.1. Фактичні обставини, встановлені судом.

Розглянувши матеріали справи, доводи позивача та заперечення відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Предметом даного спору є заявлені вимоги позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу про стягнення заборгованості у сумі 320 779 грн 64 коп.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем 11.10.2021 укладено договір про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу №0005601/494.

За умовами цього договору, Постачальник продає електроенергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно п. 2.1. цього Договору Постачальник зобов`язується постачати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п.2.2. цього Договору договірні обсяги закупівлі електричної енергії за цим Договором визначені в Додатку №1 до Договору.

Згідно п. 5.11 цього Договору Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію в термін і строки передбачені Додатком №2 «Порядок розрахунків».

Розрахунковим періодом вважається календарний місяць.

Остаточний розрахунок споживача здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають з огляду на таке.

З аналізу змісту умов договору, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли права і обов`язки на підставі договору постачання/закупівлі електричної енергії споживачу.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Укладення Договору про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу №0005601/494 від 11.10.2021, з урахуванням додаткової угоди №1 від 16.11.2021, означає, що між товариством та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернополя досягнуто згоди з усіх його умов та виникли взаємні права та обов`язки, зокрема обов`язок відповідача оплати спожиту електричну енергію.

Відповідно до п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 до запуску електронної платформи, Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР (тобто оператор системи розподілу - ПрАТ «Львівобленерго», до мереж якого приєднані електроустановки заявника).

Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що обсяг спожитої відповідачем електроенергії за період грудень 2021 року становить 314 553 кВт/год.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів.

Наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та протягом грудня 2021 року поставив електричну енергію, яка була відповідачем фактично спожита відповідачем - Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль.

У зв`язку із зазначеним у відповідача виник зустрічний обов`язок - здійснити в визначений строк, своєчасну оплату постачальнику вартості електричної енергії.

Проте відповідач, порушуючи умови договору, не здійснив оплати за поставлену йому електроенергію за розрахунковий період грудень 2021 року, внаслідок чого його заборгованість перед позивачем за продану за спірний період електричну енергію становить 320 779,64 грн.

Вказане підтверджується, також, наданим суду Актом звірки взаємних розрахунків від 12.01.2022, який підписано сторонами, а саме: ТОВ "Львівенергозбут" та КЕВ м. Тернопіль.

Вказаний обсяг поставленої електроенергії та її вартість, як і сам факт заборгованості визнаються відповідачем у відзиві на позов.

Посилання ж відповідача на відсутність бюджетного фінансування судом розцінюється критично з огляду на таке.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно ж до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підсавою для звільнення від виконання зобов`язань взятих на себе за договором як і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення в`язких на себе зобов`язань.

Враховуючи, що відповідач зобов`язання щодо здійснення вчасної сплати рахунків за поставлену електричну енергію належним чином не виконав, в свою чергу доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором суду не надано, у зв`язку із чим, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 320 779 грн 64 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими, документально доведеним та не запереченим з боку відповідача, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

5. Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому суд, використовуючи право, надане йому статтею 129 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачем покладає на відповідача у справі - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль та присуджує стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут - 4811 грн 69 коп. судового збору.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут - 320 779 (триста двадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 64 коп. заборгованості за надані послуги.

3. Судові витрати покласти на відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль.

4. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут 4 811 (чотири тисячі вісімсот одинадцять) грн 69 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут, 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1, () ;

Відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль, 46002, м. Тернопіль, вул. Галицька, 1, фактична адреса : 46024, м.Тернопіль, вул.Пушкіна, 4а, (код ЄДРПОУ 08464162).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено протягом трьох робочих днів 30.05.2022.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам за їх зверненням.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко