ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2022 Справа № 914/547/22

місто Львів

За позовом: Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради, смт. Ратне, Ковельського району Волинської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик», м. Львів

про стягнення 25914,07 грн

Суддя Щигельська О.І.

Представники сторін не викликались

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд» не здійснювалось.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Комунальне некомерційне підприємство «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» про стягнення заборгованості в розмірі 25914,07 грн, з яких 23692,20 грн попередньої оплати за договором та 2221,87 грн штрафу.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2022 року справу передано судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 17.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи №914/547/22 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.

Зазначена ухвала суду отримана сторонами, що підтверджено відомостями установи зв`язку, у тому числі відповідачем 23.03.2022.

29.04.2022 в системі документообігу суду за вх. №8723/22 зареєстровано заяву позивача про долучення доказів.

Заперечень від відповідача проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження у встановлений чинним процесуальним законом строк не надходило.

Згідно п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу та має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття даного судового провадження, стосовно заявлених вимог не заперечив, доказів на спростування викладених позивачем обставин, відзиву чи письмових пояснень не подав.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем ТОВ «Кондор Логістик» 21.10.2020 року укладено договір поставки №593, за яким відповідачем передано товар у вигляді скреч-карток/талонів на пальне, а позивачем сплачено вартість такого на загальну суму 48180,00 грн. Позивач зазначає, що постачальником допущено порушення умов Договору, зокрема не забезпечено можливості безперешкодно здійснювати заправку автомобілів лікарні за допомогою паливних карток та талонів, які були придбані за Договором, у зв`язку з чим частина карток була замінена. Однак при черговій заправці автомобіля за вказаними картками заправити автомобіль не вдалося з невідомих причин.

Позивач вказує, що неодноразово звертався до ТОВ «Кондор Логістик» з проханнями усунути недоліки, повернути сплачені кошти, однак результатів такі звернення не дали.

Вищенаведене зумовило звернення до суду із відповідною позовною заявою про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 23692,20 грн та 2221,87 грн штрафу.

Аргументи відповідача

Відповідач заперечень та/або відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Комунальним некомерційним підприємством «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської районної ради (Рішенням Ратнівської селищної ради №2/28 від 15.12.2020 року змінено найменування на Комунальне некомерційне підприємство «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради, замовник за договором, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (постачальник за договором, відповідач по справі) укладено Договір поставки №593 від 21.10.2020 року, за яким постачальник зобов`язався поставити замовникові Дизельне паливо, Бензин А-92 (надалі іменується товар), згідно вимог, зазначених під номером процедури закупівлі в електронній системі РroZorro UА-2020-10-02-008379-а, ДК 021:2015 - 09130000-9 - нафта і дистиляти та специфікації (Додаток 1), а замовник - прийняти та оплатити такий товар (п.1.1.).

Відповідно до п. 1.3. гарантійний термін на товар становить не менше 6 місяців із дати виготовлення, талони- 12 місяців.

Ціна цього договору становить з урахуванням усіх витрат, зборів, податків та обов`язковими платежами постачальника 48180,00 грн (сорок вісім тисяч сто вісімдесят гривень 00 коп) у том числі ПДВ 8030,00 грн (вісім тисяч тридцять гривень 00 коп) (п.3.1.).

Згідно з п. 4.1. Договору оплата товару здійснюється замовником в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок учасника за фактом постачання з відстрочкою платежу до 30 календарних днів. У разі затримки бюджетного фінансування, розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 10-ти банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок. Бюджетні зобов`язання за договором реєструються в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Розділом 5 Договору сторони погодили порядок поставки товару, зокрема визначили, що постачальник зобов`язаний передати замовнику товар, якість якого відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства України. Доставка товару здійснюється після укладення договору між замовником та постачальником у найкоротші терміни. Місце поставки товару: Волинська обл., Ратнівський р-н, смт Ратне, вул. Газіна 64 приміщення Ратнівської ЦРЛ.Доставка товару здійснюється силами і за рахунок постачальника.

Відповідно до положень розділу 6 Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар (п.6.1.).

Постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим цим Договором (п.6.3.).

Відповідно до п. 7.1-7.2. у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором. У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції - пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

На виконання умов Договору відповідач передав позивачу товар (Паливо дизельне MUSTANG у кількості 2000 л. та Бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5 у кількості 500 л.Зазначене підтверджується копією Видаткової накладної №191020/3 від 21.10.2020 рокуна суму 48180,00 грн. Зазначенавидаткова накладна підписана повноважними представниками сторін та скріплена їх печатками.

До матеріалів справи долучено копію Акту від 24.11.2020 з якого вбачається, що 24.11.2020 року о 11 годині 30 хвилин на АЗК WOG, яка розташована за адресою смт. Ратне, вул. Центральна,1а, водію позивача не вдалося заправити автомобіль з невідомих причин штрих-картками (паливними картками) закупленими в ТОВ «Кондор Логістик». Акт підписаний заступником директора, бухгалтером, водієм та юрисконсультом КНП «Ратнівська ЦРЛ».

Листом №11398 від 25.11.2020 року відповідачем повідомлено позивачапро настання несприятливих обставин: тимчасово призупинена реалізація талонів IHTЕР КАРД на АЗС WOG виданих до 01.11.2020 року. Відповідачем запропоновано можливість заправки на інших АЗС партнерів по всіх мережах бренду Glusco, MOTTO, SUNOIL, Stels за талонами IHTEP КАРД виданих до 01.11.2020 року.Тимчасово як аналог запропоновано здійснювати заправку за допомогою паливних карток оренду АЗСWOGза попереднім замовленням у менеджера.

Згідно Акту приймання-передачі паливних карток на заміну від 25.1.2020 року постачальник передав у власність, а покупець прийняв паливні картки на заміну кількості 37 (тридцять сім) шт. на загальний літраж 230 бензину а92, 1580 дизельного палива. Акт підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

Однак позивач вказує, що після заміни талонів повторилися випадки неможливості заправки автомобілів лікарні паливними картками або талонами, які були придбані у ТОВ «Кондор Логістик» на основі конкурсних торгів, про було повідомлено останнього Листом №153/01.10/2.21 від 29.01.2021 року. Вказаним листом позивач також просив актуалізувати можливість заправки по паливних талонах (картках) або повернути кошти.

На підтвердження факту неможливості здійснити заправку автомобіля позивачем долучено Акт від 07.12.2020 року та 26.01.2021 року.

18.02.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з Листом №292/01.10/2.21, в якому зазначав, що на лист від 29.01.2021 року №153/01.10/2.21 реакції зі сторони ТзОВ «Кондор Логістик» не було. Надалі відсутня можливість оперативно згідно паливних карток (талонів) заправити лікарняний автотранспорт, що є неприпустимо для роботи санітарного транспорту. В зв`язку з неможливістю з сторони ТОВ «Кондор Логістик» актуалізувати можливість заправки по придбаних паливних картках (талонах) позивач просив повернути кошти в сумі 23692,20 грн на рахунок КНП «Ратнівська ЦРЛ» за не поставлені 1190 л дизельного пального та 40 л бензину А-92.

Листом №1167 від 11.02.2021 року відповідачем у відповідь на лист за вих.№ 153/01.10/2.21 від 29.01.2021 повідомлено позивача про таке. Паливна картка - технічний засіб отримання покупцем (довіреною особою) у власність згідно умов даного Договору товарів, отримання послуг. Паливна картка не є платіжним засобом. Наявність паливної картки дозволяє її пред`явнику фактично отримати товар. Проте, в системі, що здійснює комунікацію, облік та видачу пального відбувся технічний збій, що в свою чергу спричинив обнулення транзакцій по всім карткам. Тому для відновлення цілісності системи проводились технічні роботи та частково проводяться на даний час. При відновленні роботи системи буде повідомлено в телефонному режимі та буде можливість здійснення заправки автомобілів.

01.03.2021 позивач звернувся до ТОВ «Кондор Логістик» з претензією, якою вимагав негайно повернути кошти за невикористані паливні картки (талони), які були придбані у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» на основі конкурсних торгів за Договором поставки №593 від 21.10.2020 на суму 23692,20 (двадцять три тисячі шістсот дев`яносто дві гривні двадцять копійок) шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради.

Вказана претензія отримана відповідачем 15.04.2021, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №944 від та опису вкладення в цінний лист.

Відповідь на вказану претензію до матеріалів справи не долучено.

Крім того матеріали справи містять Акт від 22.02.2022 року, з якого вбачається, що з числа скретч - карток отриманих від ТОВ «Кондор Логістик» на підставі специфікації до Договору поставки №593 від 21.10.2020 року вдалося використати скретч-картки на дизельне пальне об`ємом 810 літрів та бензин А-92 об`ємом 460 літрів, на загальну суму - 24 487, 80 грн. Акт складено на підставі касових чеків наданих оператором заправки АЗС / WOG за адресою смт. Ратне, вул. Центральна, 1а. Акт підписаний заступником директора, бухгалтером та юрисконсультом КНП «Ратнівська ЦРЛ».

Крім того комісія у складі заступника директора, бухгалтера, юрисконсульта склали Акт від 22.02.2022 про те, що з числа закуплених у ТОВ «Кондор Логістик» за Договором поставки №593 від 21.10.2020 року паливних карток, не вдалося використати по причині блокування наступні картки: 249455-А92, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ДП, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , 298700ДП, 298767ДП, 298759 ДП, 247772ДП, 298742 ДП, 298734ДП, 298817ДП, 298775ДП, 298783ДП, 298833ДП, 298627ДП, 298635ДП, 298643ДП, 298619ДП, 298825ДП, 298809ДП. Копії зазначених паливних карток долучено до матеріалів справи.

Оскільки сплачені кошти за неотриманий позивачем товар відповідачем в добровільному порядку не повернуті, а умови договору не виконані, зазначені обставини зумовили звернення Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» про стягнення заборгованості в розмірі 25914,07 грн, з яких 23692,20 грн попередньої оплати за договором та 2221,87 грн штрафу нарахованого на підставі п. 7.2 Договору.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом між сторонами укладено Договір поставки №593 від 21.10.2020 року.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. При цьому суд зазначає, що підписання Сторонами видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст.9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ч.2 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ч.7 ст.180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено, зокрема у пункті 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч.2 вказаної статті визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Варто зазначити, що талони на пальне видаються як підтвердження права покупця на отримання фіксованої кількості товару певного найменування і марки, позначених на них, а товаром фактично є нафтопродукт паливо дизельне та бензин автомобільний А-92.

Зазначене також вбачається з Листа відповідача №1167 від 11.02.2021 року де зазначено, що паливна картка - технічний засіб отримання покупцем (довіреною особою) у власність згідно умов даного Договору товарів, отримання послуг. Паливна картка не є платіжним засобом. Наявність паливної картки дозволяє її пред`явнику фактично отримати товар.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що підписання позивачем видаткової накладної не свідчить про передання відповідачем позивачу товару за Договором, а лише підтверджує факт передачі паливних карток чи талонів, які надавали право позивачу на отримання відповідної кількості товару (палива) в майбутньому.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідач передав позивачу талони та пальнена загальну суму 48180,0 грн, зазначене підтверджується Видатковою накладною №191020/3 від 21.10.2021 року.

Однаквідпуск палива на підставі талонів на пальне переданих відповідачем в повному обсязі не було забезпечено. Згодом частина талонів була замінена відповідачем, проте і замінені талони позивачу не вдалося отоварити. Зокрема скреч-картки загальною вартістю 23692,00 грн з незалежних від позивача причин не вдалося обміняти на пальне.

З листа відповідача вбачається, що в системі, що здійснює комунікацію, облік та видачу пального відбувся технічний збій, що в свою чергу спричинив обнулення транзакцій по всім карткам. Тому для відновлення цілісності системи проводились технічні роботи.

Суд зазначає, що Договором між сторонами не визначалося додаткових умов чи дій позивача для отримання палива на АЗС при пред`явленні талонів. Відтак технічні збої в системах оператора не можуть вважатись об`єктивними обставинами неможливості виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі.

Суд також звертає увагу, що враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку придбання палива у спосіб придбання скретч-карток, мету придбання таких - мати можливість їх пред`явлення на АЗС для отримання палива у погодженій кількості та у межах строку дії таких карток, позивачу мали бути передані картки, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні картки на АЗС.

Варто також зазначити, що із листування сторін вбачається, що відповідач не заперечив факту неналежного виконання своїх зобов`язань перед позивачем, навіть більше, визнавав допущення таких. Під час розгляду справи таких обставин також не спростував.

Аналізуючи твердження та подані на їх підтвердження докази позивачем і ненадання жодних доказів на їх спростування відповідачем, суд доходить висновку, що позивачем доведено обставини щодо реалізації ним придбаних у відповідача сктреч-карток лише частково, вартістю 24487,80 грн, та неможливості реалізації решти на суму 23692,20 грн.

Відтак, обставину неможливості реалізувати частину карток, придбаних у відповідача, суд визнає доведеною та не спростованню. Наведене не відповідає умовам зобов`язань, що виникли між сторонами, адже, здійснюючи повну оплату товару пального у скреч-картках, сторона (позивач) розраховує на відпуск відповідного пального у відповідних АЗС, обов`язок забезпечення здійснення якого належить відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із приписами статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільний кодекс України).

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами, та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі, суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар пальне на умовах передоплати, тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

З огляду на те, що на момент ухвалення рішення, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов Договору поставки №593 від 21.10.2020 року, а саме відпуску товару на підставі талонів/карток на суму здійсненої позивачем оплати, а також не містять доказів повернення позивачу сплачених коштів за неотриманий товар, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення суми попередньо сплачених коштів в сумі23692,20грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення 2221,87 грн штрафу суд зазначає наступне.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 7.1-7.2. у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором. У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції - пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Суд зауважує, що п.п. 5.1.-5.2. сторонами погоджено, що постачальник зобов`язаний передати замовнику товар, якість якого відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства України.Доставка товару здійснюється після укладення договору між замовником та постачальником у найкоротші терміни.

Як зазначалося судом вище, позивачу мали бути передані картки, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні картки на АЗС.

Враховуючи наведенесуд приходить до висновку, що відповідач вважається таким, що прострочив виконання своїх обов`язків, оскільки з моменту передачі карток (заміни карток) минуло понад 30 днів, у зв`язку з чим позивач правомірно заявляє до стягнення 2221,87 грн. штрафу

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування вірогідності доказів, який на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» про стягнення заборгованості в розмірі 25914,07 грн, з яких 23692,20 грн попередньої оплати за договором та 2221,87 грн штрафу підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При поданні позову позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат який становить 5731,00 грн, з яких 2481,00 грн судового збору та 3250,00 грн витрат на професійну правничу (правову допомогу).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судовий збір в розмірі 2481,00 грн покладається на відповідача в повному обсязі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на таке.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем долучено договір пронадання юридичних послуг (правничої допомоги) від 01 лютого 2021 року, укладений Адвокатом Панасюком Іваном Івановичем (виконавець за договором) та Комунальним некомерційним підприємством «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради (замовник за договором), за яким виконавець зобов`язався надавати юридичні послуги (правничу допомогу) у вирішенні питання повернення коштів сплачених Товариству з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» відповідно до умов договору про закупівлю за державні кошти №593 від 21.10.2020 року, а замовник зобов`язався їх своєчасно сплачувати (п.1.1.).

Відповідно до п.п. 4.1- 4.2 Договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.1, 1.2 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеному додатком №1 до цього Договору. Оплата послуг здійснюється у безготівковій формі.

Додатком №1 до договору сторонами погоджено вартість послуг адвоката, зокрема встановлено, що укладення Договору про надання юридичних послуг (правничої допомоги) 500,00 грн/год.; Переговори з клієнтом, надання консультацій, опрацювання документів представлених Клієнтом та збір доказів (робота з реєстрами, запити, тощо) 500,00 грн/год.; Опрацювання законодавства та судової практики щодо спірного питання та можливість його застосування до клієнта 500,00 грн/год.; Підготовка претензій 500,00 грн/год.; Підготовка та подання позовної заяви і виготовлення додатків до неї 500,00 грн/год.; Підготовка та подання заперечень на відзив 500,00 грн/год.; Підготовка та подання апеляційної скарги, додаткових пояснень, тощо, оформлення додатків до них 500,00 грн/год.; Представництво інтересів Клієнта Адвокатом за 1 судове засідання: в суді першої інстанції 1500,00 грн/год., в суді апеляційної інстанції; - 2500,00 грн/год., в суді касаційної інстанції 3500,00 грн/год.

Позивачем долучено до матеріалів справи Акт прийому-передачі частини наданої правничої допомоги від 23.02.2020 року (Додаток №2 до Договору), з якого вбачається що адвокат передав, а клієнт прийняв правову допомогу згідно із розрахунком

Серед дій, вчинених адвокатом на виконання умов договору, зазначено: укладення Договору про надання юридичних послуг (правничої допомоги) від 01.02.2021 року, Ѕ год., 250 грн.; переговори з клієнтом, надання консультацій, опрацювання документів представлених клієнтом та збір доказів (робота з реєстрами, запити, тощо), Ѕ год., 250,00 грн.; опрацювання законодавства та судової практики щодо спірного питання та можливість його застосування до клієнта, 1 год., 500,00 грн.; підготовка претензії №1, 1 год., 500,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви і виготовлення додатків до неї, 3 год., 1500,00 грн.

Підписанням цього Акту клієнт підтвердив факт отримання наданої йому частини правової допомоги адвокатом відповідно до положень Договору про надання юридичних послуг (правничої допомоги) від 01.02.2021 року, а також не має претензій до адвоката стосовно отриманої від нього правової допомоги, визначеної у цьому Акті.

Загальна сума наданої правничої допомоги згідно вказаного Акту складає 3250,00 грн.

До матеріалів справи також долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВЛ №1054 від02.11.2018 року, ордер на надання правничої правової допомоги серія АС №1035936 від 23.02.2022 року а також платіжне доручення №924 від 23.03.2022 року, що підтверджує оплату Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради на користь адвоката Панасюка Івана Івановича в сумі 3250,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що у ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката, у відповідності до ч. 4 ст. 126 ГПК України, має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд також звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеною в постанові від 03.10.19 р. у справі № 922/445/19.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підставі зазначеного, під час вирішення питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що витрати на правову допомогу позивача підтвердженні матеріалами справи та є реальними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як встановлено ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, також покладаються на відповідача.

Беручи до уваги встановлені ч. 4 ст. 126 ГПК України критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката та за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд приходить до висновку, що 3250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, слід також покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор логістик» (79044, Львівська обл., місто Львів, вулиця Єфремова, будинок 84, квартира 1б; ідентифікаційний код 39046990) на користь Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради (44101, Волинська обл., Ковельський р-н, селище міського типу Ратне, вул. Газіна, будинок 64; ідентифікаційний код 01982991) 23692,20 грн попередньої оплати за договором, 2221,87 грн штрафу, 2481,00 грн судового збору та 3250,00 грн витрат на професійну правничу допомогу

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення у зв`язку з перебування судді у відпустці складено та підписано 30.05.2022 року.

Суддя Щигельська О.І.