РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/66/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія",

вул. Стельмаха, 6а, м. Київ, 03040;

до відповідача: Приватного підприємства "Промінь Озерне",

вул. Набережна, б. 35, с. Озерне, Чернігівський район, Чернігівська область, 17072;

e-mail: ;

предмет спору: про стягнення 228703,13грн

Учасники справи не викликались.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-хімічна компанія» звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Промінь Озерне» (надалі - ПП «Промінь Озерне») про стягнення 228703,13 грн, з них: 165967,44 грн боргу за договором поставки №6/79/2021 від 14.05.2021; 12945,46 грн пені за період з 21.07.2021 до 05.01.2022, нарахованої на підставі п.10.3. Договору в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України; 49790,23 грн штрафу (в розмірі 30% від вартості неоплаченого товару), нарахованого на підставі п.10.4. Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки щодо своєчасної оплати за товар.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3, п.8 ч.4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову. У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою від 17.01.2022 суд позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження в справі №927/66/22, постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позов, що надійшов до суду 07.02.2022 відповідач проти позовних вимог заперечив, зокрема, зазначив, що сторонами Договору погоджені обов`язкові заходи досудового врегулювання спору, а тому перед поданням позовної заяви позивач мав звернутися до відповідача з пропозицією для врегулювання спору.

У відповіді на відзив, що надійшла на адресу суду 09.02.2022 позивач підтримав позовні вимоги та зазначив, що положення укладеного сторонами договору не містять чіткої вимоги надсилати письмові претензії чи вимоги на адресу відповідача. Крім того, позивач скористався правом досудового врегулювання спору та надіслав претензію № 15 від 09.12.2021 на адресу відповідача з вимогою погасити заборгованість. ПП «Промінь Озерне» претензію отримало 14.12.2021, однак заходів до погашення заборгованості не вжило.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до положень статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згідно з указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 25.04.2022 строком на 30 діб.

Згідно з указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Верховного Суду від 22.03.2022 № 12/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей)", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Чернігівської області.

Розпорядженням Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22 "Про відновлення територіальної підсудності судових справ господарських судів Сумської та Чернігівської областей" з 25.04.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Чернігівської області.

Розгляд справи здійснюється Господарським судом Чернігівської області після відновлення територіальної підсудності судових справ.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Чернігівської області №02-01/25/22 від 03.05.2022 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/66/22 згідно з п.6 рішення зборів суддів Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 та у зв`язку з перебуванням судді Романенко А.В. у відпустці. Автоматизованою системою документообігу Господарського суду Чернігівської області 03.05.2022 року для розгляду справи визначено суддю Белова С.В.

Господарський суд у складі судді Белова С.В. ухвалою від 05.05.2022 прийняв справу №927/66/22 до розгляду по суті.

Відповідно до ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст.248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 року ТОВ «Аграрно-хімічна компанія» (Продавець) та ПП «Промінь Озерне» (Покупець) уклали Договір поставки № 6/79/2021 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1-1.2 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю (поставити), а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити Товар на умовах, визначених Сторонами у Договорі та додатках до нього. Предметом постачання по Договору є засоби захисту рослин (надалі - Товар), виробник, асортимент, вартість кількість яких закріплюється в Додатках до цього Договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1.-2.3 Договору кількість та асортимент Товару, що постачається за Договором, закріплюється в окремих Додатках до цього Договору, що підписуватимуться Сторонами протягом строку дії Договору. Всі Додатки, підписані Сторонами та скріплені печатками Сторін (з урахуванням положень п. 9.1. цього Договору), становлять невід`ємну частину Договору. У випадку необхідності для Покупця змінити/доповнити деякі позиції з асортименту Товару, що постачається, збільшити його кількість, Покупець зобов`язаний подати Продавцю у десятиденний строк письмову пропозицію. Новий асортимент вважається прийнятим, якщо Сторони, укладуть в письмовій формі додаткову угоду до даного Договору про внесення відповідних змін та доповнень, що підписується уповноваженими представниками Сторін та скріплюється печатками урахуванням положень п. 9.1. цього Договору).

За умовами п. 5.1- 5.4 Договору товар постачається Продавцем у строки, закріплені відповідним Додатком до Договору, після отримання від Покупця попередньої у розмірі і порядку, як це передбачено відповідним Додатком до Договору, окрім випадків коли сплата попередньої оплати Сторонами не передбачається. Поставка Товару може здійснюватися як окремими частинами (партіями) згідно кожного Додатку до цього Договору, так і цілому по Договору, за умови, що не будуть порушуватися строки поставки Товару, передбачені окремими Додатками до Договору. Поставка Товару здійснюється Продавцем на умовах - склад Покупця, адреса якого вказується у відповідному Додатку, цього Договору (ОАР, Інкотермс 2010). Вартість доставки включено в ціну Товару. Перехід права власності на Товар, а також перехід ризиків випадкового знищення чи пошкодження Товару, відбувається момент в передачі Товару Покупцю по накладним/видатковим накладним.

Згідно з п. 6.1-6.3 Договору ціна і вартість товару, а також порядок та строки розрахунків, визначається Сторонами в кожному окремому Додатку до цього Договору. Загальна вартість товару, що постачається за цим Договором, становитиме сукупну вартість товару, фактично поставленого в рамках цього Договору, що визначається на підставі накладних/видаткових накладних. Платежі за цим Договором, здійснюються Покупцем у безготівковому порядку на банківський рахунок Продавця, вказані наприкінці цього Договору. Датою оплати Товару вважається дата зарахування коштів, перерахованих Покупцем, на рахунок Продавця. Здійснюючи платежі за цим Договором, Покупець повинен обов`язково вказувати в призначенні платежу номер та дату цього Договору. У випадку порушення цієї вимоги Покупцем, Продавець самостійно вирішує в рахунок яких зобов`язань покупцем перед продавцем направити отримані від покупця кошти (якщо у Покупця існуватимуть інші грошові зобов`язання перед продавцем).

Приймання-передача товару здійснюється в пункті поставки (п.8.1 Договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2021 року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором (п.9.1 Договору).

Позивач поставив відповідачу товар: за Додатком №1 від 14.05.2021 року, видатковою накладною № 6/79 від 17.05.2021 на суму 393168,20 грн; за Додатком №2 від 04.06.2021, видатковою накладною №6/79-1 від 04.06.2021 на суму 120314,88 грн; за Додатком № 3 від 04.06.2021, видаткова накладна №6/79-1 від 04.06.2021 на суму 235474,56 грн; за Додатком № 4 від 08.07.2021, видатковою накладною № 6/79-2 від 08.07.2021 на суму 115026,00 грн; за Додатком № 5 від 13.07.2021, видатковою накладною № 6/79-3 від 13.07.2021 на суму 115152,00 грн. Всього позивач поставив відповідачу товару на суму 979135,44 грн.

Додатки та видаткові накладні підписані та скріплені печатками з обох сторін. Товар отриманий директором підприємства Тищенко В.В.

Відповідач, в свою чергу, на виконання умов Договору частково розрахувався за товар, сплатив 813168,20 грн.

А отже, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 165967,44 грн.

ТОВ «Аграрно-хімічна компанія» направило на адресу ПП «Промінь Озерне» претензію № 150 від 09.12.2021року з вимогою погасити заборгованість за зобов`язаннями по Договору поставки № /79/2021 в сумі 165967,44 грн.

Частинами першою і другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На момент винесення рішення у справі відповідач за отриманий товар не розрахувався, доказів сплати заборгованості не надав, що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару.

Проти факту отримання товару на умовах Договору поставки № 6/77/2021 від 14.05.2021 відповідач не заперечив.

Матеріали справи містять підтверджуючі обставини щодо поставки позивачем товару та відповідно його прийняття відповідачем, а отже, за наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 165967,44 грн боргу за отриманий товар є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 12945,46 грн пені за період з 21.07.2021 до 05.01.2022 року та 49790,23 грн штрафу.

За умовами п. 10.3-10.4 Договору в разі прострочення розрахунку за поставлений Товар, на вимогу продавця, покупець зобов`язується сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

В разі прострочення виконання грошового зобов`язання Покупцем за Договором та відповідними додатками до нього понад 30 календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3. Договору, покупець на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі тридцяти відсотків від вартості неоплаченого Товару.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України - штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України. При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

Перевіривши розрахунок заявлених позивачем штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12945,46 грн пені за період з 21.07.2021 до 05.01.2022 року та 49790,23 грн штрафу є правомірними, підтверджені матеріалами справи, відповідачем у встановленому порядку не спростовані, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів своєчасного виконання ним зобов`язань за договором поставки в частині оплати отриманого товару у повному обсязі, а тому такі дії відповідача є порушенням умов договору, норм чинного законодавства і позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 3430,55 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Промінь Озерне" (, вул. Набережна, б.35, с. Озерне, Чернігівський район, Чернігівська область, 17072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" (, вул. Стельмаха, 6а, м. Київ, 03040) 165967,44 грн боргу, 12945,46 грн пені, 49790,23 грн штрафу та 3430,55 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 02.06.2022 року.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/ .