ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 918/264/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги заступника керівника Рівненської обласної прокуратури і Рівненської міської ради

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 (головуючий суддя Коломис В. В., судді Миханюк М. В., Саврій В. А.)

у справі № 918/264/21

за позовом виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігірія",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний реєстратор Дубенської районної державної адміністрації Ружнілов Олександр Володимирович,

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності,

(у судовому засіданні взяв участь прокурор Семенчук М. А.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1 Виконувач обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Рівненської міської ради (далі - позивач, Рада) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігірія" (далі - відповідач, ТОВ "Сігірія"), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державного реєстратора Дубенської районної державної адміністрації Ружнілова Олексія Володимировича (далі - державний реєстратор) про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2020 №55383870 та про припинення права власності.

2 В обґрунтування позовних вимог Прокурор посилається на невідповідність рішення від 27.11.2020 №55383870 вимогам частини першої статті 27-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки останнє прийняте державним реєстратором на підставі документів, які не можуть бути підставою для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

3 При цьому, прокурор посилається на те, що ТОВ "Сігірія", маючи право власності на об`єкт нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Рівного в особі Ради, набуває привілейованого права на користування такою земельною ділянкою, що в свою чергу призводить до обмеження у володінні, розпорядженні та користуванні земельною ділянкою її власником.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4 Рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.09.2021 позов задоволено.

Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2020 №55383870 визнано незаконним та скасовано.

Припинено право власності за ТОВ "Сігірія" на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 101) - незавершене будівництво: житловий будинок з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями, об`єкт житлової нерухомості (відсоток готовності - 5%), номер запису про право власності № 39411545, за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна (вул. Леніна), 450.

5 Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оспорюване рішення державного реєстратора від 27.11.2020 №55383870, в порушення вимог частини першої статті 27-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", прийнято на підставі документів, які не можуть бути підставою для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: декларації про початок підготовчих робіт за адресою: вул. Соборна, 450, м. Рівне, Рівненської області; договору суборенди від 30.04.2015, строк дії якого закінчився; техпаспорта на об`єкт незавершеного будівництва, який містить недостовірні відомості про наявність незавершеного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0028. Приймаючи вищевказане рішення, державний реєстратор по суті зареєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 101) - незавершене будівництво: житловий будинок з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями, об`єкт житлової нерухомості (відсоток готовності - 5%) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0028, на якій відсутній об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями, об`єкт житлової нерухомості.

6 Місцевий господарський суд вказав, що договір оренди земельної ділянки площею 9 548 кв.м на вул. Соборній, 450 (кадастровий номер :01:003:0028) (на підставі якого відповідачу передано в суборенду земельну ділянку) з Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради на новий строк продовжено не було. В свою чергу, ТОВ "Сігірія", маючи право власності на об`єкт нерухомості, який знаходяться на зазначеній земельній ділянці, набуває привілейованого права на користування земельною ділянкою, що може призвести до обмеження у володінні, розпорядженні, користуванні власником земельної ділянки (статті 120, 122 Земельного кодексу України, далі - ЗК України).

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

7 Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 рішення Господарського суду Рівненської області від 02.09.2021 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

8 Суд апеляційної інстанції зазначив, що, укладаючи договір оренди та надаючи земельну ділянку для виконавчого органу місцевого самоврядування в оренду з правом передачі її в суборенду третій особі, зважаючи на категорію такої земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови міста), Рада знала та мала б передбачити, що на ній буде здійснюватися будівництво відповідного об`єкта, яке в подальшому буде зареєстроване за третьою особою - інвестором-забудовником (відповідачем у даній справі), чим спростував доводи Прокурора та Ради про те, що реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво: житловий будинок з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями, об`єкт житлової нерухомості (відсоток готовності - 5%) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0028 обмежує її права, як власника даної земельної ділянки.

9 Ураховуючи, що позовних вимог стосовно необхідності, зокрема, усунення перешкод у здійсненні Радою права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться спірний об`єкт незавершеного будівництва, ні Прокурором, ні позивачем не заявлялося, виходячи із предмету та підстав позову, суд апеляційної інстанції відхилив посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на порушення прав Ради, як власника земельної ділянки, оскільки державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, яке слідує з положень статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за відсутності спору про право щодо майна (земельної ділянки), у даному випадку жодним чином не порушує права та охоронювані законом інтереси Ради.

10 За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Прокурором не доведено, що наявність зареєстрованого права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований на земельній ділянці, яка належить до земель комунальної власності, порушує права Ради як власника даної земельної ділянки, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва від 27.11.2020 №55383870 та припинення права власності за ТОВ "Сігірія".

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11 Рада і Прокурор подали касаційні скарги, в яких просять скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 і залишити в силі рішення Господарського суду Рівненської області від 02.09.2021.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи Ради, викладені у касаційній скарзі (узагальнено)

12 Рада зазначає, що за відсутності правового висновку Верховного Суду суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статей 3, 15, 16, 331 ЦК України у правовідносинах щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво за позовом власника земельної ділянки.

13 Позивач посилається на висновки Верховного Суду щодо питання застосування приписів статей 181, 331 ЦК України, викладені у постанові від 16.02.2021 у справі № 914/2070/19.

14 Також скаржник посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 84 постанови від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18.

Доводи прокурора, викладені у касаційній скарзі (узагальнено)

15 Прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував положення статей 24, 27-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6.

16 Щодо питання застосування приписів частини третьої статті 331 ЦК України Прокурор посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі № 3-576гс16.

Позиція інших учасників справи

17 Відповідач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційних скарг Ради і Прокурора, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін. У відзиві відповідач зазначає, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не вказує, яким чином відповідач станом на момент подання позову порушує, не визнає або оспорює право власності Ради на земельну ділянку, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва. У контексті ефективності способів захисту посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц; щодо повноти судового захисту і принципу процесуальної економії - посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постановах від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18 19.08.2010 між Радою (орендодавець) і Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (орендар) укладено договір оренди (далі - договір оренди), згідно п.п.1, 8 якого орендодавець, згідно з рішенням Ради від 29.06.2010 №3701 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Соборній, 450 та передачу її в оренду", надає, а орендар приймає в строкове платне користування терміном на 10 років земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями, яка знаходиться на вул. Соборній, 450, який 15.09.2010 зареєстровано у Рівненському міськрайонному відділі Рівненської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 75.

19 30.04.2015 між Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради і ТОВ "Сігірія" укладено договір суборенди земельної ділянки (далі - договір суборенди), згідно з умовами якого орендар зобов`язувався за плату передати суборендареві земельну ділянку у строкове платне володіння та користування без зміни цільового призначення, а суборендар зобов`язувався прийняти і використовувати земельну ділянку відповідно до умов цього договору та вимог земельного законодавства (пункт 1.1. договору суборенди).

20 Термін суборенди - до 15.09.2020, але не довше строку дії договору оренди укладеного між Рівненською міською радою та Управлінням капітального будівництва (п.2.1. договору суборенди).

21 27.11.2020 державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55383870 та проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований в Рівненській області, м. Рівне, вул. Соборна, 450, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0028 за суб`єктом ТОВ "Сігірія" (номер запису про право власності №39411545).

22 Згідно з даними реєстраційної справи №101, та відомостей, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підставою для державної реєстрації були такі документи: декларація про початок будівельних робот, серія та номер: РВ 27, виданий 23.11.2015, видавник: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, Документ отримано з ЄРД.

23 Згідно з Витягом з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційним номером документу PB 27 від 23.11.2015 - зареєстровано декларацію про початок підготовчих робіт.

24 11.02.2021 Радою прийнято рішення №58 "Про відмову від укладення на новий строк договору оренди земельної ділянки по вул.Соборна,450", яким відмовлено Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради в укладенні на новий строк договору оренди земельної ділянки площею 9 548 кв.м на вул. Соборній, 450 (кадастровий номер земельної ділянки - :01:003:0028).

25 Апеляційний господарський суд встановив, що рішення Ради від 11.02.2021 № 58 оскаржено ТОВ "Сігірія" у справі №918/209/21.

26 Також, суд першої інстанції встановив, що ТОВ "Сігірія" 23.11.2020 виготовлено технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва "Житловий будинок з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями" по вул. Соборній, 450, м. Рівне. В описі об`єкта незавершеного будівництва в графі фундамент вказано перелік будівельних матеріалів (бетонні блоки та палі) та відсоток готовності конструктивного елементу - фундаменту вказано 15%; відсоток готовності об`єкту незавершеного будівництва - 5%.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

27 Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

28 Постанова суду апеляційної інстанції у справі оскаржується Радою з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, Прокурором - з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо суті касаційних скарг

29 Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

30 Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

31 Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

32 Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

33 Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/1279/17, від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17.

34 Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

35 Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 922/3403/20, правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою наділені лише власники, землекористувачі та особи, які мають інші речові права на земельну ділянку, в межах якої розміщено об`єкт незавершеного будівництва іншої особи, права осіб, що мають право на таку земельну ділянку, у такій ситуації порушуються, до таких правовідносин слід застосовувати положення статті 391 ЦК України.

36 Спірними у цій справі були правовідносини щодо захисту прав власника земельної ділянки внаслідок реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці, що відповідає критерію подібності правовідносин, визначеному в пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

37 У наведеній постанові Верховного Суду в справі № 922/3403/20 також міститься висновок про те, що позивач (міська рада) для поновлення своїх порушених прав має право після скасування державної реєстрації права власності відповідача на незавершене будівництво пред`явити позов про звільнення земельної ділянки особою, яка перешкоджає в користуванні або (та) розпорядженні нею. Зазначене свідчить про ефективність та достатність такого способу захисту як скасування державної реєстрації права власності у такій категорії спорів. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від наведених висновків Верховного Суду.

38 Колегія суддів у цій частині відхиляє посилання Ради на пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, оскільки висновки у наведеному пункті не стосуються об`єкта незавершеного будівництва.

39 Зазначене у пунктах 35, 37 цієї постанови свідчить про наявність загального висновку Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, від якого колегія суддів не вбачає підстав для відступу.

40 У справі, яка переглядається, Прокурор звернувся з вимогами про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2020 №55383870 та про припинення права власності посилаючись на те, що зареєстроване за ТОВ "Сігірія" право власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Рівного в особі Ради, обмежує права володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою її власником.

41 Відповідно до положень частин другої, третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (2).

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону (3).

42 Таким чином, з метою отримання можливості укладення цивільно-правових договорів (купівлі-продажу, застави тощо) щодо об`єкта незавершеного будівництва (сукупності будівельних матеріалів), тобто можливості набути відповідні цивільні права та обов`язки власника майна, забудовник вправі, до завершення будівництва та досягнення його кінцевої мети у вигляді створення нерухомого майна, здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, надавши органу державної реєстрації визначений законодавством перелік документів.

43 Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

44 За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

45 Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справ № 916/675/15.

46 Відповідно до пункту 3 частини першої статті 4 цього Закону державній реєстрації прав підлягає право власності на об`єкт незавершеного будівництва.

47 Задовольняючи позовні вимоги у цій справі, місцевий господарський суд дослідив, що наявні на земельній ділянці бетонні блоки та монолітні залізобетонні стовпчасті конструкції, як частини конструктивних елементів будівлі, а саме фрагменти фундаменту, можливо вільно переміщувати у просторі, а отже на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0028 знаходиться рухоме майно (ч. 2 ст.181 ЦК України), яке не може бути об`єктом незавершеного будівництва.

48 Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оспорюване рішення державного реєстратора від 27.11.2020 №55383870, в порушення вимог частини першої статті 27-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", прийнято на підставі документів, які не можуть бути підставою для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва (пункт 5 цієї постанови).

49 Відповідно до абзаців 1- 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

50 Враховуючи викладене вище, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

51 Висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності порушеного права Ради не узгоджуються з наведеними висновками Верховного Суду (пункти 35, 37 цієї постанови), від якого колегія суддів не вбачає підстав для відступу. Разом з тим, ураховуючи, що суд апеляційної інстанції не спростував висновки місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для реєстрації за Відповідачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: вул. Соборна, 450, м. Рівне, Рівненська область, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:003:0028, а також враховуючи висновки Верховного Суду про ефективність та достатність такого способу захисту як скасування державної реєстрації права власності у такій категорії спорів (пункт 37 цієї постанови), постанову суду апеляційної інстанції необхідно скасувати і залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

52 Таким чином, за результатом касаційного перегляду цієї справи, колегія суддів встановила наявність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, однак висновки суду апеляційної інстанції йому не відповідають.

53 Загальні посилання Відповідача у відзиві на касаційну каргу на висновки Верховного Суду щодо ефективності способу захисту, повноти судового захисту і процесуальної економії (пункт 17 цієї постанови) викладеного вище не спростовують.

54 Правовідносини у справах № 910/15262/18 і № 910/6091/19 не стосуються захисту прав органу місцевого самоврядування на користування і розпорядження земельною ділянкою комунальної власності у зв`язку із проведенням державної реєстрації права власності на незавершене будівництво, а тому Верховний Суд вважає безпідставним посилання суду апеляційної інстанції на вказані постанови.

55 Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду в справі № 914/2070/19 були вимоги про визнання недійсним договору оренди комунального майна обґрунтовані, зокрема тим, що реєстрацію права власності на майно здійснено на підставі свідоцтва про право власності без наявності відповідного судового рішення, яке в силу частини четвертої статті 331 ЦК України (в редакції Закону №3201-IV від 15.12.2005) було необхідним документом для проведення реєстрації права власності. Наведене свідчить про очевидну неподібність правовідносин у справі № 914/2070/19 і у справі № 918/264/21, як з огляду на предмет і підстави заявлених позовних вимог, так і з огляду на зміст спірних правовідносин у цих двох справах.

56 Переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк не є предметом розгляду цієї справи, а тому Верховний Суд також вважає безпідставними посилання суду апеляційної інстанції (а також представника Відповідача під час касаційного розгляду цієї справи) на обставини, встановлені у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 у справі № 918/209/21. Більше того, визнання недійсним і скасування рішень про відмову в укладенні на новий строк договору оренди земельної ділянки саме по собі автоматично не продовжує відповідний договір оренди.

57 У справі № 921/403/17-г/6 (на яку посилається Прокурор у касаційній скарзі) правовідносини стосувалися захисту права власності на майно, розташоване на земельній ділянці, набуте на підставі договору купівлі-продажу, та прав орендаря земельної ділянки, у зв`язку з реєстрацією за замовником будівництва права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться на земельній ділянці.

58 У справі №3-576гс16 (на яку посилається Прокурор у касаційній скарзі) позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, а також, вважаючи порушеним право власності на спірний об`єкт нерухомості, яке виникло у нього на підставі інвестиційного договору, просив захистити це право в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

59 Враховуючи викладене вище, а також те, що правовідносини у справі, яка переглядається, пов`язані із захистом прав власника земельної ділянки у зв`язку з фактичною реєстрацією обмеження його прав, відсутні підстави стверджувати про подібність правовідносин у справах № 921/403/17-г/6, №3-576гс16 і у справі № 918/264/21.

60 Таким чином, наведена Прокурором підстава касаційного оскарження не знайшла свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

61 Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

62 Оскільки після відкриття касаційного провадження у справі виявилося, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та, на які посилається Прокурор у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури необхідно закрити на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

63 Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

64 Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 312 ГПК України).

65 З огляду на викладене, враховуючи, що Рада в межах доводів і вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, довела неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, касаційна скарга Рівненської міської ради підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Розподіл судових витрат

66 Відповідно до статей 129, 315 ГПК України внаслідок задоволення касаційної скарги витрати позивача зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір", підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 у справі № 918/264/21.

2. Касаційну скаргу Рівненської міської ради задовольнити.

3. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 скасувати, рішення Господарського суду Рівненської області від 02.09.2021 у справі № 918/264/21 залишити в силі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігірія" на користь Рівненської міської ради 9 080,00 грн відшкодування судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

5. Доручити Господарському суду Рівненської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил