ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 Справа № 914/3183/21

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Бондаренко А.О., розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ», м. Новояворівськ, Львівська область

про стягнення 459402,15 грн

за участю представників:

від позивача: Єременко О.А.;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Енергоринок» до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» про стягнення 459402,15 грн.

Ухвалою від 29.10.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 29.11.2021.

Ухвалою від 29.11.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача (вх. № 27871/21 від 22.11.2021) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

29.11.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання від позивача (вх. № 28486/21) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 29.11.2021, занесеною до протоколу судового засідання від 29.11.2021, суд постановив відкласти підготовче засідання на 15.12.2021.

Ухвалою від 07.12.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача (вх. № 29292/21 від 06.12.2021) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 15.12.2021 суд постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 24.01.2022.

Ухвалою від 06.01.2022 суд задовольнив клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 30893/21 від 22.12.2021).

Ухвалою від 24.01.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 24.01.2022, суд постановив відкласти розгляд справи на 21.02.2022.

Ухвалою від 31.01.2022 суд задовольнив клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції (вх. № 2468/22 від 28.01.2022).

У судовому засіданні 21.02.2022 взяла участь представник позивача в режимі відоеоконференції.

У судовому засіданні 21.02.2022 суд заслухав пояснення присутнього представника позивача, дослідив докази, на які сторони посилаються як на підтвердження своїх обставин. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

У судовому засіданні 21.02.2022 після повернення з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

На виконання умов укладеного між сторонами Договору від 20.12.2006 та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.12.2017 позивач у листопаді та грудні 2018 року здійснив розподіл та перерахування коштів згідно з алгоритмом за вироблену електроенергію ТВ НВП «Енергія-Новояворівськ» на загальну суму 459402,15 грн.

Відповідачем у листопаді-грудні 2018 року фактично не було вироблено та відпущено електричну енергію, за яку отримано оплату від позивача. У відповідності до п. 4.7. Договору, відповідач, у випадку нездійснення подальшого продажу електричної енергії ДЕП з будь-яких причин, зобов`язаний повернути отримані від позивача кошти, які попередньо були зараховані як авансовий платіж.

Сторонами підписаний та скріплений печатками підприємств акт звірки розрахунків, станом на кінець дня 30.11.2018, відповідно до якого відповідач визнав наявність заборгованості.

На підставі викладеного позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Аргументи відповідача.

Станом на дату ухвалення судом рішення у справі від відповідача не надходило відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших письмових заперечень, пояснень по суті спору.

Усі процесуальні документи, ухвалені судом у цій справі, надсилалися на юридичну адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 81053, Львівська область, м. Новояворівськ, вул. Богдана Пасічника, буд. 1.

Станом на 21.02.2022 на адресу суду не поверталася поштова кореспонденція, скерована ТОВ Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ».

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, а відповідач мав достатньо часу для виконання вимог ухвал суду щодо встановленого строку на подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

20.12.2006 між Державним підприємством «Енергоринок» та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничим підприємством «Енергія-Нововяворівськ» укладено Договір № 3742/02, відповідно до п. 1.1 якого ТЕЦ зобов`язується продавати,а ДПЕ зобов`язується купувати електроенергію, вироблену ТЕЦ, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору встановлено, що розрахунок за куплену ДПЕ електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок ТЕЦ (для розрахунків за куплену електроенергію) та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість), та, за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством. Платежі за отриману ДПЕ у ТЕЦ електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕКП.

На виконання постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.12.2017 № 1611 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії» та положень Договору № 3742/02 від 20.12.2006 позивачем у листопаді 2018 року було здійснено розподіл та перерахування коштів згідно з алгоритмом за вироблену електроенергію ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» на суму 410919,32 грн, та у грудні 2018 року на суму 48482,83 грн (загалом 459402,15 грн), що підтверджується розшифровкою банківської виписки ДП «Енергоринок» за період з 01.11.2018 по 01.10.2021.

Відповідно до умов п. 3.6. Договору, ТЕЦ до 12-00 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає ДПЕ факсом (копія надсилається електронною поштою) звітні дані фізичного балансу електроенергії за місяць у формі акту про виробіток, відпуск у мережу електроенергії, виробленої ТЕЦ.

30.11.2018 між ТЕЦ та ДП «НЕК «Укренерго» підписано акт про нульовий виробіток, відпуск в мережу електроенергії, виробленої ТЕЦ ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» у листопаді 2018 року.

ДП «Енергоринок» надіслано лист від 12.12.2018 №01/26-16461 на адресу ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» з проханням повернути отримані останнім кошти у сумі 459402,15 грн. У подальшому, листом від 17.12.2018 № 01/26-16723 ДП «Енергоринок» просило вважати вищенаведений лсит недійсним та внести зміни у графу «призначення платежу», а саме оплату, здійснену в листопаді 2018 року, вважати як оплату грудня 2018 року, тобто ДПЕ авансувало виробництво ТЕЦ електроенергії у грудні 2018 року.

Актом від 31.12.2018 про нульовий виробіток, відпуск у мережу електроенергії підтверджується те, що ТОВ НВП «Енергія-Нововяворівськ» у грудні також не здійснювало виробіток електроенергії.

Відповідно до п. 4.5. Договору, по результатах розрахунків за місяць ДПЕ надсилає ТЕЦ акт звірки розрахунків між ДПЕ та ТЕЦ до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. ТЕЦ в триденний термін після отримання цого акту надсилає до ДПЕ його примірник за підписом керівництва ТЕЦ. У випадку виникнення розбіжностей ТЕЦ надсилає їх обґрунтування. Якщо ТЕЦ не надішле до ДПЕ підписаний ТЕЦ примірник акту звірки розрахунків та обґрунтування розбіжностей (при їх наявності) протягом трьох днів з моменту його отримання, вважається, що цей акт прийнятий ТЕЙ без розбіжностей.

Сторонами підписаний акт звірки розрахунків за Договором від 29.12.2018 вих. № 07/51-4-17088, в якому відповідач визнає свою заборгованість перед позивачем в сумі 410919,32 грн, станом на кінець дня 30.11.2018.

У подальшому відповідач відмовився підписувати акти звірки між сторонами.

За умовами п. 4.7. Договору, в тому випадку, якщо ТЕЦ не здійснює в подальшому продаж електричної енергії ДПЕ з будь-яких причин (зупинення виробництва, анулювання ліцензії тощо) протягом строку, що перевищує один місяць, ТЕЦ зобов`язана повернути кошти, які попередньо були зараховані як авансовий платіж, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ в триденний термін з моменту отримання від нього письмової вимоги або за власною ініціативою.

Враховуючи таке положення Договору, ДП «Енергоринок» направлено на адресу відповідача лист від 10.01.2019 № 07/26-576 щодо повернення коштів на загальну суму 459402,15 грн.

На такий лист ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» не відреагувало, сплачених у якості авансу кошті у сумі 459402,15 грн позивачу не повернуло.

У ході розгляду справи ТОВ НВП «Енергія-Новояорівськ» жодних письмових заперечень чи пояснень по суті спору до суду на надало, про існування інших обставин, аніж викладені у позові, не повідомило.

З огляду на вказане суд розглянув спір за наявними у справі матеріалами.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами частин 1, 2 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Укладений між сторонами Договір № 3742/02 від 20.12.2006 за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу електричної енергії.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Діяльність з виробництва електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Виробники продають та купують електричну енергію на ринку електричної енергії відповідно до положень цього Закону, правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії (ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Пунктами 1, 2 ч. 4 ст. 30 цього ж Закону встановлено, що виробники зобов`язані, зокрема, дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; укладати договори, які є обов`язковими для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови цих договорів;

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 30 Закону України «Про ринок електричної енергії», виробники мають право на: вільний вибір контрагента за двостороннім договором; своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

За умовами п. 1.9. постанови НКРЕКП від 29.12.2017 № 1611 №Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії», ДП «Енергоринок» кожного останнього банківського дня місяця (крім виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії) та кожного останнього банківського дня розрахункового періоду (до 15 числа (включно) розрахункового місяця) здійснювати перерахування коштів виробникам електричної енергії (крім виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначених центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року № 263) та НЕК «Укренерго» до забезпечення їм рівного відсотка оплати товарної продукції, з коштів, які надходитимуть на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії (за винятком коштів, що перераховані згідно з окремими рішеннями Уряду та постановами НКРЕ, НКРЕКП). Суми коштів, що належать до перерахування енергогенеруючим компаніям, оптовий постачальник електричної енергії перераховує на поточні рахунки та поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергогенеруючих компаній відповідно до нормативу перерахування коштів, визначеного в додатку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у листопаді 2018 року здійснив розподіл та перерахунок коштів відповідачеві на суму 410919,32 грн, а у грудні 2018 року - на суму 48482,83 грн. Проте протягом листопада-грудня 2018 року ТОВ Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» фактично не було вироблено та відпущено електричну енергію, за яку отримано оплату від позивача на загальну суму 459402,15 грн. Вказане вбачається з наданих Актів від 30.11.2018 та від 30.12.20218 про нульовий виробіток, відпуск у мережу електроенергії, виробленої ТЕЦ.

Сторонами підписаний акт звірки розрахунків за Договором від 29.12.2018 вих. № 07/51-4-17088, в якому відповідач визнає свою заборгованість перед позивачем в сумі 410919,32 грн, станом на кінець дня 30.11.2018.

У подальшому відповідач відмовився підписувати акти звірки між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 зазначив, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Позивач звертався із відповідними претензіями до ТОВ Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» із проханням повернути отримані кошти у сумі 459402,15 грн на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ДП «Енергоринок». Проте вказані претензії були залишені відповідачем без відповіді.

Відповідачем у ході розгляду справи не надано жодних пояснень чи заперечень, не повідомлено суду про існування додаткових обставин, з`ясування яких мають важливе значення для вирішення вказаного спору по суті.

Суд встановив, що відповідач порушив умови п. 4.7. укладеного з ДП «Енергоринок» Договору № 3742/02, відповідно до якого, в тому випадку, якщо ТЕЦ не здійснює в подальшому продаж електричної енергії ДПЕ з будь-яких причин (зупинення виробництва, анулювання ліцензії тощо) протягом строку, що перевищує один місяць, ТЕЦ зобов`язана повернути кошти, які попередньо були зараховані як авансовий платіж, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ в триденний термін з моменту отримання від нього письмової вимоги або за власною ініціативою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на все вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають до задоволення.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 129 ГПК України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог судовий збір у цій справі підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» (81053, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Б. Пасічника, буд. 1, ідентифікаційний код 32789941) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 27, ідентифікаційний код 21515381) 459402,15 грн, та 6891,03 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні 21.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини. У зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та перебуванням судді Гоменюк З.П. у відпустці з 28.02.2022 по 18.03.2022, з 21.03.2022 по 23.04.2022, з 25.04.2022 по 09.05.2022 та з 10.05.2022 по 26.05.2022 включно повний текст рішення складено та підписано 27.05.2022.

Суддя Гоменюк З.П.