ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 30/17-3657-2011

Господарський суд Одеської області у складі: судді Рога Н.В., при секретарі с/з Богомоловій В.С., розглянув скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (вх.№2-305/22 від 04.05.2022р.) на бездіяльність приватного виконавця у справі №30/17-3657-2011

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» (69035 м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 3, ) правонаступник у виконавчому провадженні Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (Юридична адреса: 03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд.40, оф.315; Адреса для листування: 03187, м. Київ, просп. Академіка Заболотного, буд.38, оф.23, код ЄДРПОУ - 38039872, електронна адреса: )

До відповідача: Приватного підприємства «АНАСТАСІЯ-Г» (68100, Одеська обл., м. Татарбунари, вул. Сонячна, буд.21, код ЄДРПОУ - 34890552)

про стягнення

Орган ДВС: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд.31, офіс 7, електронна адреса: )

За участю представників сторін:

Від заявника: Грищенко О.М. - на підставі довіреності від 12.08.2021р.;

Від відповідача: не з`явився;

Від ДВС: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.11.2011р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» задоволено повністю: стягнуто з Приватного підприємства «АНАСТАСІЯ-Г» основний борг у сумі 1 104 272 грн 92 коп., пеню у сумі 37 397 грн 17 коп., штраф за порушення термінів оплати у сумі 694 363 грн 75 коп., штраф за порушення строків передачі належним чином оформленого екземпляру договору застави у сумі 115 727 грн 29 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 440 321 грн 43 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 23 921 грн 05 коп., витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 236 грн.

На виконання вищезазначеного рішення 02.12.2011р. Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.04.2013р. здійснено заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу Господарського суду Одеської області по справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., а саме: замінено Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» його правонаступником у виконавчому провадженні - Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС».

24 лютого 2022р. Президентом України підписано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

Указом Президента України від 14.03.2022р. №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджено Законом України №2119-IX від 15.03.2022р.

Указом Президента України від 18.04.2022р. №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

04 травня 2022р. до Господарського суду Одеської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (вх.№2-305/22 від 04.05.2022р.) на бездіяльність приватного виконавця у справі №30/17-3657-2011.

Ухвалою суду від 05.05.2022р. призначено судове засідання по розгляду скарги на 17.05.2022р.

Ухвалою суду від 17.05.2022р. відкладено судове засідання на 26.05.2022р.

В обґрунтування скарги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» зазначає, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни перебуває виконавче провадження №59495573 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р.

Заявник зазначає, що виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.2 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Однак, ознайомившись з даними, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо ходу виконавчого провадження №59495573, заявник встановив, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною порушено зазначені вище положення Закону України «Про виконавче провадження».

Адже, виявлення рахунків боржника як в загальному, так і на предмет відкриття нових рахунків із метою уникнення від виконання рішення суду у даній справі, за період із 08.07.2019р. по 23.02.2022р., або взагалі не проводилась, або проводилась із порушенням та недотриманням положення ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», лише 14.12.2021р.

Крім того, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» вважає, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т,С. для перевірки та встановлення джерел доходів та іншого майна/активів боржника у період з 08.07.2019р. по 23.02.2022р. не був позбавлений здійснити наступні дії: здійснити перевірку та виявлення рахунків боржника, та в подальшому, накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім`я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб; здійснити перевірку та виявлення джерел доходів Боржника; направити запити до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, Реєстраційної служби, Державної сільськогосподарської інспекції) щодо наявності у власності Боржника належного йому майна: транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), об`єктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, котрі містяться в електронних базах даних державних реєстрів; направити запити до реєстраційних органів щодо наявності у власності боржника належного йому нерухомого та або рухомого майна, та при його виявленні вчинити відповідні дії; витребувати від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів сільської (селищної) ради інформацію щодо наявності у власності чи в оренді боржника земельних ділянок із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування культур, їх опису та арешту; витребувати від Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України відомості щодо вжиття протягом 2020-2022 років боржником та/або іншими уповноваженими особами боржника дій по відчуженню/продажу належних боржнику транспортних засобів: тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших сільськогосподарських механізмів; з метою отримання та встановлення інформації про майновий стан боржника, витребувати від обслуговуючого банку боржника відомостей про рух коштів по відповідному рахунку; направити боржнику вимоги про з`явлення до ВДВС та надання документів, котрі підтверджують та/або спростовують можливість виконання виконавчого документу, зокрема довідку про доходи, податковий звіт за формою 1-ДФ, бухгалтерські, податкові документи; вжити заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника; із врахуванням вищевикладеного, звернутись до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності боржника за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та/або ухилення від його виконання, приховувані майна належному до примусового стягнення в рахунок погашення існуючого боргу тощо.

Однак, за відсутності доказів здійснення вищенаведених заходів з наявних станом на дату звернення до суду зі скаргою матеріалів виконавчого провадження, приватний виконавець дійшов висновку, що у боржника відсутні майно та активи, необхідні для задоволення вимог даного виконавчого документу.

Згідно із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 13.02.2018р. у справі №923/182/13-г, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Проте, як зазначає ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», керівник боржника приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відповідно до положень чинного законодавства України за невиконання рішення суду, ухилення від його виконання, перешкоджання у його виконання, приховування наявного у боржника майна, а також невиконання законних вимог державного виконавця, до адміністративної та/або кримінальної відповідальності не притягався.

Скаржник зауважує на тому, що згідно із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 20.01.2021р. у справі №619/562/18, належним доказом вжиття усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів з примусового виконання рішення суду, шо свідчить про повноту виконавчих дії є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на ст.129-1 Конституції України.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що виконання рішень в Україні на державну виконавчу службу та на осіб, які здійснюють примусове виконання рішень судів, які зобов`язані вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» заходів щодо примусового виконання рішень, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» вважає, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. в межах виконавчого провадження №59495573 діяла з порушенням зазначеного Закону, допустивши при цьому певну бездіяльність, яка призвела до невиконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.11.2011р. у справі №30/17-3657-2011 станом на дату звернення до суду зі скаргою.

На підставі зазначеного, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. у справі №30/17-3657-2011, відповідно до якої просить визнати за період із 08.07.2019р. по 23.02.2022р. неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. у виконавчому провадженні №59495573 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59495573 щодо примусового виконання наказу із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59495573 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» підтримує скаргу в повному обсязі, просить її задовольнити з підстав зазначених у скарзі.

Відповідач - ПП «АНАСТАСІЯ-Г», письмових пояснень щодо скарги до суду не надав.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна письмових пояснень щодо скарги до суду не надав. Крім того, приватним виконавцем не було направлено до суду копію матеріалів виконавчого провадження на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 05.05.2022р.

Розглянув матеріали справи, скаргу на бездіяльність приватного виконавця, керуючись чинним законодавством України, суд дійшов до такого висновку:

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 14.11.2011р. позовні вимоги ТОВ «Корпорація «Агросинтез» задоволено повністю: стягнуто з ПП «АНАСТАСІЯ-Г» основний борг у сумі 1 104 272 грн 92 коп., пеню у сумі 37 397 грн 17 коп., штраф за порушення термінів оплати у сумі 694 363 грн 75 коп., штраф за порушення строків передачі належним чином оформленого екземпляру договору застави у сумі 115 727 грн 29 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 440 321 грн 43 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 23 921 грн 05 коп., витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 236 грн.

На виконання вищезазначеного рішення 02.12.2011р. Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Положення ст.ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012р. вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013р. зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18 та ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тобто, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , ратифікованого Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном . Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства, і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справі Савіцький проти України від 26.07.2012р. №38773/05 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін.

Європейський суд з прав людини повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» від 05.07.2012р. no. 15729/07).

Також, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)- сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів та осіб, котрі здійснюють примусове виконання є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, на приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяну Сергіївну під час здійснення заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №59495573 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі №30/17-3657-2011 поширюються основоположні зобов`язання, визначені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», які мають бути дотримані та застосовані виконавцем під час примусового виконання судових рішень.

Так, відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За положеннями ч.ч.2-3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно з п.п.11,12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012р. №512/5, запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Пунктами 1, 4 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.п. 2-4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016р. за №2432/5, виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

Обов`язковість внесення державним виконавцем відомостей про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні до Автоматизованої системи виконавчого провадження передбачена Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2832/5, Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016р. за №2432/5.

Як свідчать матеріали виконавчого провадження №59495573 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень , постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. від 08.07.2019р. відкрито виконавче провадження №59495573 щодо виконання наказу Господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі №30/17-3657-2011.

Проаналізувавши періодичність направлення запитів, суд виявив порушення виконавцем строків, встановлених ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: в період з 08.07.2019р. по 23.02.2022р. оформлено тільки запит до органів ДФС про наявні рахунки боржника (14.12.2021р.) та запит до органів МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (15.12.2021р.), натомість законодавець зобов`язує виконавця вчиняти дії по виявленню рахунків боржника не рідше, ніж один раз на два тижні.

Крім того, у період з 08.07.2019р. по 23.02.2022р. приватним виконавцем жодного разу не направлялись запити щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника, наявних у нього майнових прав та доходів, у той час як такі запити повинні складатись не рідше, ніж один раз на три місяці.

Також в матеріалах справи взагалі відсутні, наприклад, запити державного виконавця до податкових органів щодо встановлення та/або підтвердження факту наявності у боржника касової книги, та/або здійснення боржником господарської діяльності під час проведення діяльності, використовуючи при цьому касу. З позиції суду, встановлення цих обставин не свідчить про належне виконання органом ДВС покладених на нього обов`язків.

Суд також звертає увагу на те, що основним видом діяльності боржника є вирощування зернових та технічних культур, однак , у період з 08.07.2019р. по 23.02.2022р. приватним виконавцем не було здійснено жодних дій щодо витребування від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів сільської (селищної) ради інформацію щодо наявності у власності чи в оренді боржника земельних ділянок із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування культур, їх опису та арешту; витребування від ДП «Держреєстри України» відомості щодо наявності та/або відсутності у Базі даних «Реєстр сільськогосподарської техніки» даних щодо тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших сільськогосподарських механізмів, належному боржнику на праві власності, та при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; витребування від ДП «Аграрні Реєстри» Міністерство аграрної політики та продовольства України (є адміністратором-держателем відповідного реєстром) відомостей щодо наявності та/або відсутності у Базі даних Реєстру даних про видані боржником аграрні розписки, а також відомості про майно та осіб, що є боржниками і кредиторами за такими розписками, та у позитивному випадку вчинити відповідні та належні виконавчі дії; направлення запитів до Міністерства інфраструктури України, Центру транспортного сервісу «ЛІСКИ» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦІ», ДП «Головного інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці» із вимогою підтвердити наявність та/або відсутність боржника серед власників на залізничний транспорт, а саме, проте не обмежуючись: контейнери, електровози, тепловози, моторвагонного рухомого складу - вагони всіх видів, локомотивів, монорейкового транспорту, тощо, та звісно при його виявлені вчинити відповідні та належні виконавчі дії тощо.

Окрім того, суд враховує, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. в межах виконавчого провадження №59495573 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі №30/17-3657-2011 не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - ОСОБА_1 , чим порушено приписи п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.337 ГПК України.

Враховуючи все викладене, та те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що приватним виконавцем своєчасно вживались достатні заходи, направлені на виконання наказу Господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі №30/17-3657-2011, скарга ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.129,234,342,343,344 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (вх.№2-305/22 від 04.05.2022р.) на бездіяльність приватного виконавця у справі №30/17-3657-2011 - задовольнити.

2. Визнати за період із 08.07.2019р. по 23.02.2022р. неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни у виконавчому провадженні №59495573 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі №30/17-3657-2011, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59495573 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі №30/17-3657-2011, із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяну Сергіївну усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59495573 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 31.05.2022р.

Суддя Н.В. Рога