ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Рівне

"25" травня 2022 р. Справа № 918/1189/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. за участі секретаря судового засідання Мельник В.Я. розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Нек Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у справі №918/1189/21 за позовом Громадська організація "Українська ліга авторських і суміжних прав", яка діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" до відповідача Фізичної особи-підприємця Нек Тетяни Сергіївни про стягнення в сумі 68 100,00 грн.

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.04.2022 у справі 918/1189/21 за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. А.Аболмасова, буд.5, група приміщень, 57, офіс 7, ), яка діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (01014, м. Київ, вул Звіринецька, 63, ) до Фізичної особи-підприємця Нек Тетяни Сергіївни про стягнення в сумі 68 100,00 грн. у задоволенні позову відмовлено.

29 квітня 2022 року представник Фізичної особи-підприємця Нек Тетяни Сергіївни звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо стягнення з Позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00коп.

На підтвердження факту надання правничої допомоги долучає до матеріалів справи Розрахунок №1 суми гонорару адвокатського бюро за надану правничу допомогу згідно договору №22-01/01 від 04.01.2022 року, Акт № 1 прийому-передачі Послуг з правничої допомоги згідно договору № 22-01/01 від 04.01.2022 року та квитанцію про сплату адвокатських послуг від 17.01.2022 р, на суму 7000,00 грн..

Як на правову підставу для ухвалення додаткового рішення заявник посилається на статтю 244 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 02 травня 2022 року Заяву представника Фізичної особи-підприємця Нек Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду.

Представник Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" надав суду заперечення на вказану заяву у яких просить відмовити у її задоволенні посилаючись при цьому на те, що зазначені витрати на професійну правову допомогу, про які зазначає Відповідач, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову і є штучно завищеним. Вважає, що Відповідачем порушено частину четверту статті 126 ГПК України.

Розглянувши Заяву представника Фізичної особи-підприємця Нек Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у справі та документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що Заява не підлягає задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

За змістом статті 244 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, суд ухвалює додаткове рішення за участю учасників справи лише за необхідності, критерії якої визначаються судом самостійно.

Частиною 1 ст. 123 ГПК України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.123 ГПК України).

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч. 1,2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Порядок розподілу судових витрат регламентований ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.237 ГПК України суд при ухваленні рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 238 ГПК України у резолютивній частині рішення суду зазначається, зокрема, розподіл судових витрат (пункт 2 частини 5 статті 238 ГПК України), а в разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат (пункт 5 частини 6 статті 238 ГПК України).

Проаналізувавши наведені положення процесуального закону у їх системному взаємозв`язку і в контексті заявлених позивачем вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 244 ГПК України, суд зазначає, що такий механізм виправлення чи усунення допущеного судом не вирішення таких вимог при ухваленні рішення передбачає, що питання, які не вирішив суд, ухваливши рішення, яким закінчено розгляд справи, повинні існувати на дату його ухвалення; відповідно до процесуального закону суд мав їх вирішити і результат їх вирішення мав би бути відображений в тексті ухваленого рішення (зокрема, в резолютивній частині).

За правилами ст.237,238 ГПК України питання щодо розподілу судових витрат має бути вірішеним при ухваленні рішення у справі. Водночас, суд може і повинен вирішувати це питання в межах та на підставі тих документів, які є в матеріалах справи на момент ухвалення рішення у справі.

У зв`язку з тим, що відповідач - Нек Тетяна Сергіївна до винесення рішення у справі не подавала доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд при ухваленні рішення по суті позовних вимог не вирішував питання щодо їх розподілу.

В той же час суд зазначає, що до закінчення судових дебатів представником відповідача 27.04.2022р. до суду була подана Заява про те що, на вимогу ч.8 ст.129 ГПК України, докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Однак поряд з цим суд зазначає, що ч.8 ст.129 ГПК України регулює порядок встановлення розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи та подання доказів понесення цих витрат і не регулює порядку прийняття рішення про розподіл судових витрат.

Порядок ухвалення рішення про судові витрати встановлений статтею 221 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема за приписами вказаної статті якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Крім того, слід відмітити, що ч.6 ст.238 ГПК України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині, зокрема, вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Тобто вказаними нормами закону встановлено, що суд може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог лише у тому разі, якщо про це є заява сторони, подана до закінчення судових дебатів у справі і в цьому разі суд у резолютивній частині рішення по суті позовних вимог має вказати про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати.

Однак суд зазначає, що ні відповідач ФОП Нек Т.С., ні її представники до закінчення судових дебатів у справі не подавали суду заяв про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог і, відповідно, судом у резолютивній частині рішення по суті позовних вимог не вказувалося про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати.

Частиною 4 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

А відтак, оскільки - відповідач з метою стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу не вчинив у встановлений процесуальним законом строк і спосіб відповідні процесуальні дії, тому як наслідок суд, з метою дотримання принципів верховенства права, змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, відмовляє представнику відповідача у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 221, 232-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні Заяви представника Фізичної особи-підприємця Нек Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у справі №918/1189/21 щодо стягнення з Позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.