ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.02.2022 Справа № 914/2433/21
Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Бондаренко А.О., розглянув матеріали
заяви фізичної особи-підприємця Попова В`ячеслава Євгеновича, м. Київ
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 914/2433/21
за позовом Фізичної особи-підприємця Попова В`ячеслава Євгеновича, м. Київ
до відповідача Управління поліції охорони у Львівській області, м. Львів
за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
Рішенням від 31.01.2022 позовні вимоги ФОП Попова В.Є. задоволено повністю.

09.02.2022 на адресу господарського суду надійшла заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 509/22).

Ухвалою від 11.02.2022 суд вказану заяву призначив до розгляду у судовому засіданні 21.02.2022.

14.02.2022 через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про проведення засідання за його відсутності.

У судовому засіданні 21.02.2022 суд дослідив матеріали поданої заяви. З огляду на неявку представників сторін у судове засідання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, і вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні 21.02.2022 після повернення з нарадчої кімнати суд повідомив про ухвалення додаткового рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

У заяві (вх. № 509/22 від 09.02.2022) представник позивача зазначає, що у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, ФОП Попов В.Є. вказав суму 6000,00 грн, та подав відповідні докази таких витрат: Додаткову угоду № 8, акт здачі-прийняття робіт та платіжні доручення від 03.08.2021.

До заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу представник позивача долучає також додатковий розрахунок понесених витрат у розмірі 2500,00 грн, та докази сплати вказаної суми ФОП Поповим В.Є. на користь адвоката Самойленка П.М.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з Управління поліції охорони у Львівській області на користь фізичної-особи підприємця Попова В`ячеслава Євгеновича 8500,00 грн понесених витрат на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи № 914/2433/21.

Аргументи відповідача.

Станом на дату ухвалення додаткового рішення відповідач жодних заперечень щодо заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

30.01.2019 фізична особа-підприємець Попов В`ячеслав Євгенович уклав з адвокатом Самойленком Петром Миколайовичем Договір про надання правової допомоги № 30/01/19.

За умовами п. 1.1. вказаного Договору, предметом даного Договору є надання адвокатом правової допомоги клієнту з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів клієнта, які виникли у останнього на підставі договорів про відступлення права вимоги та інших, укладених ФОП Поповим В`ячеславом Євгеновичем.

У підпунктах 1.2.1. - 1.2.7. пункту 1.2. Договору сторони погодили обсяг прав адвоката при реалізації ним своїх повноважень. Зокрема, до таких прав входять: представництво інтересів клієнта у державних органах, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах організаціях усіх форм власності, у судах всіх інстанцій тощо; право підписувати та подавати від імені клієнта претензії, листи, вимоги, процесуальні документи у судових справах; право ознайомлюватися із матеріалами судових справ, робити з них копії, витяги, користуватися усіма правами та обов`язками учасника судового процесу, передбаченими процесуальним законодавством; право збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази, брати участь на стороні клієнта у проведенні переговорів, пов`язаних з виконанням доручення відповідно до даного Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням цього договору, погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється Додатковою Угодою (угодами) до цього Договору.

Додатковою угодою від 03.08.2021 № 08 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 сторони погодили, що вартість послуг (гонорар) адвоката за Договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 по страховій справі № 11708-02 становить 6000,00 грн, що сплачується клієнтом адвокату за надання останнім послуг, визначених у п. 2 цієї Додаткової угоди.

Пунктом 2 цієї Додаткової угоди визначений такий перелік послуг та їхня вартість:

№Найменування послугиКількість витраченого часу (год)Вартість послуги, гонорар (грн)
1.Зустріч з клієнтом, обговорення правової позиції1400,00
2.Аналіз судової практики3500,00
3.Консультація та організація щодо сплати судового збору0,2100,00
4.Складання позовної заяви42500,00
5.Підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подання позову до суду2500,00
6.Супровід та контроль судової справи (участь у судових засіданнях)-2000,00
Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.08.2021 підтверджується прийняття клієнтом вищенаведених послуг. У Акті також зазначено, що клієнтом проведено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи в розмірі 2000,00.

Двома платіжними дорученнями від 03.08.2021 підтверджується факт проведення оплати ФОП Поповим В.Є. у розмірі 6000,00 грн за надання правової допомоги адвокатом.

З долученої до заяви про стягнення витрат на правову допомогу Додаткової угоди № 08/1 від 04.02.2022 вбачається, що у ході розгляду судової справи № 914/2433/21 адвокатом також було надано такі послуги:

1) підготовка та подання до суду відповіді на відзив та додаткових пояснень - 4 год - 1500,00 грн;

2) участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 31.01.2022 - 1 год. - 1000,00 грн.

На підтвердження факту надання вказаних послуг позивачем долучено також Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.02.2022 та платіжне доручення від 04.02.2022 на суму 2500,00 грн.

Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 8500,00 грн витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи № 914/2433/21.

Відповідач жодних заперечень щодо стягнення заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу (правову) допомогу не висловив, додаткових клопотань чи заяв на адресу суду не надсилав.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма ст. 129 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач під час розгляду справи зробив заяву про намір подати відповідні докази та подав такі докази з дотриманням вимог процесуального закону щодо строку їх подання.

У статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу та кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 згаданої статті).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 у справі № 908/1654/18, від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18 та від 19.11.2019 у справі № 5023/5587/12).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У Договорі про надання правової допомоги від 30.01.2019 № 30/01/19 сторони погодили, що детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням цього договору, погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється Додатковою Угодою (угодами) до цього Договору.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18 та від 09.07.2019 у справі № 923/726/18).

З врахуванням наведеного, суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме вищезгадані умову договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 Кодексу регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи в будь-якому випадку незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, тобто дослідження обставин оплати цих витрат не відіграє ключової ролі при вирішенні питання щодо їх розподілу. Вказана позиція також висловлена Верховним Судом в постанові від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

Отже, позивач належним чином обґрунтував розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката та подав відповідні докази, на підставі яких може бути визначено розмір витрат з метою їх розподілу, договір про надання правової допомоги, додаткові угоди, акти про надання правової допомоги та платіжні доручення, якими підтверджується здійснення позивачем оплати на користь адвоката. При цьому зі змісту актів вбачається, що розмір та вид правової допомоги в ньому повністю відповідає встановленим в договорі та додаткових угодах умовам.

Дослідивши зміст актів, додаткових угод та матеріали справи, також можна встановити, що зазначена в ньому правова допомога дійсно була надана адвокатом, про що свідчить, зокрема, наявність в матеріалах справи поданої позивачем позовної заяви та документів, про надання послуг з підготовки яких зазначає заявник.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.

Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може відступити від вказаного загального правила та не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Варто зазначити, що п. 6 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» відносить до видів правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, правова допомога, яка надавалась, зокрема, у формі вивчення матеріалів та консультування, підготовки процесуальних документів, відповідає видам правової допомоги, передбаченим законом та договором, і розцінюється судом як така, що надавалась у справі № 914/2433/21.

Подібна правова позиція щодо пов`язаності витрат на такі види правової допомоги з розглядом справи висловлена Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Разом з тим, на переконання суду, не всі витрати на професійну правничу допомогу, розподілити які просить заявник, є пов`язаними з розглядом справи.

Так, в Додатковій угоді № 08 від 03.08.2021 та Акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.08.2021 вказано, що адвокатом була надана, серед іншого, правова допомога у вигляді аналізу судової практики (3 год - 500,00 грн).

Аналіз судової практики відбувається під час підготовки відповідного процесуальних документів (складення яких адвокат виділяє як окрему послугу). Самому аналізу судової практики адвокат може присвятити будь-яку кількість часу, однак такий аналіз самостійно не є послугою клієнту. До прикладу, адвокат може аналізувати судову практику і не використати її при представництві сторони.

Отже, суд не може погодитись з тим, що витрати позивача на оплату трьох годин аналізу судової практики адвокатом є пов`язаними з розглядом справи, тому при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу у даній справі вважає за необхідне відступити від загального правила розподілу витрат на підставі п. 1 ч. 5 ст. 129 ГПК України та не присуджувати на користь відповідача суму судових витрат у розмірі 500,00 грн.

Суд дослідив, що решта заявлених витрат на правову допомогу є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору (ціни позову). При цьому, поведінка сторін під час розгляду справи була однаково добросовісною.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно, пунктом другим частини п`ятої статті 238 ГПК України, визначено, що в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 233 ГПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Частиною першою статті 244 ГПК України встановлено вичерпний перелік випадків, коли суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення: 1) якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, з врахуванням всього викладеного, вимоги поданої заяви підлягають частковому задоволенню, а додаткове рішення ухваленню.

Керуючись ст.ст.4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236, 244, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву фізичної особи-підприємця Попова В`ячеслава Євгеновича про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління поліції охорони у Львівській області (79019, м. Львів, вул. Липинського, буд. 44, ідентифікаційний код 40108887) на користь Фізичної особи-підприємця Попова В`ячеслава Євгеновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 8000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи № 914/2433/21.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та перебуванням судді Гоменюк З.П. у відпустці з 28.02.2022 по 18.03.2022, з 21.03.2022 по 23.04.2022, з 25.04.2022 по 09.05.2022 та з 10.05.2022 по 26.05.2022 включно повний текст додаткового рішення складено та підписано 27.05.2022.

Суддя Гоменюк З.П.