ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

30 травня 2022 року Справа № 918/1140/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Олексюк Г.Є. , суддя Василишин А.Р.

представники учасників справи не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу Відповідача-Фізичної особи-підприємця Остапчук Іванни Анатоліївни на рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2022, повний текст якого складено 14.02.2022, у справі №918/1140/21 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом Громадська спілка «Організація колективного управління авторськими і

суміжними правами», в інтересах -

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» м.Київ

до Фізичної особи-підприємця Остапчук Іванни Анатоліївни м.Кременець Тернопільської обл.

про стягнення 56 750 грн за використання музичного твору,-

У грудні 2021 року Громадська спілка «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (надалі в тексті - Громадська спілка) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (надалі в тексті - Товариство) звернулась до господар-ського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Остапчук Іванни Анатоліївни (надалі в тексті - Підприємець) 56750 грн за незаконне використання музичного твору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Договору №АВ130720 про управління майновими правами від 22.07.2020 в управління Громадської спілки передані майнові авторські права ТзОВ «Ворнер Мьюзік Україна». 02.03.2021 у публічному закладі - кафе «Шапіто», який знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Міцкевича, 12, у якому здійснює госпо-дарську діяльність Відповідач, представником Громадської спілки встановлено факт викорис-тання Відповідачем музичного твору без отримання належного дозволу на таке використання. Враховуючи, що Відповідач використав один твір, авторські майнові права, які належать Позивачу і знаходились в управлінні Громадської спілки, загальна сума компенсації в інтересах Позивача складає 56750 грн.(т.1, арк.справи 1-7).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 08.02.2022 у справі №918/1140/21 позов задоволено. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції повважав обґрунтованим звернення Позивача з відповідним позовом до суду. При цьому, суд виходив з того, що факт використання 02.03.2021 в приміщенні публічного закладу в якому здійснює господарську діяльність Відпо-відач музичного твору під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у виконанні ІНФОРМАЦІЯ_4, права на використання якого у останнього відсутні, є порушенням авторського права та суміжних прав. Позивач мав достатні правові підстави заявити вимогу про компенсацію, передбачену п.«г» ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», розмір якої складає 56750 грн, а відтак позовні вимоги судом визнаються обґрунтованими.(т.1, арк.справи 119-129).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Відповідач подав скаргу до апеляційного господ-дарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 28.02.2022 у даній справі та відмовити у позові повністю.(т.2, арк.справи 2-11).

Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не врахував, що Відповідач не був поінформований про розгляд господарської справи №918/1140/21. В приміщенні кафе «Шапіто», розташованому за адресою: м.Рівне, вул.Міцкевича, 12-А Відповідач не має в користуванні відповідної комп'-ютерної техніки для відтворення музичних творів, тому 02.03.2021 ним та його працівниками не здійснювалось публічного виконання музичного твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ІНФОРМАЦІЯ_4. Наголошує, що позов пред`явлено до Відповідача, який зареєстрований за адресою: Тернопільська обл., м.Кременець, вул.Відродження, 49, позовна заява подана з порушенням приписів ст.27 ГПК України та не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Госпо-дарського суду Рівненської області. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження використання ФОП Остапчук І.А. музичного твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ІНФОРМАЦІЯ_4. Акт фіксації №02/03/21 від 02.03.2021 складений та підписаний представ-ником Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» Шибруком А.В. одноособово, без належного залучення представників Відповідача, в ньому не вказано про фіксацію фактів незаконного використання Відповідачем спірних музичних творів іншими приладами (в т.ч. мобільними пристроями), які відмінні від відеокамери Sony, а тому такий акт не є належним доказом у розумінні вимог положень господарського-процесу-ального законодавства України на підтвердження обставин порушення Відповідачем авторських прав Позивача. Всупереч вимогам чинного законодавства, Позивачем не надано суду оригіналів Договорів та додаткових договорів, не надано пояснень щодо їх наявності чи відсутності, що ставить під сумнів достовірність таких доказів. Позивачем не надано належного обґрунтування розрахунку ціни позову та підстав стягнення з Відповідача 56750 грн., а судом першої інстанції не досліджено та не перевірено дані обставини. Крім того, в рішенні суду від 08.02.2022, в поданих матеріалах представником Позивача та в акті фіксації №02/03/21 від 02.03.2021 невірно вказана адреса приміщення кафе «Шапіто» м.Рівне, вул.Міцкевича, 12, при тому що Відповідач, згідно наказу Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради №33 від 28.02.2008, здійснює діяльність в кафе «Шапіто», яке знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Міцкевича 12-А.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №918/1140/21. Крім того, встановлено Позивачу строк для подання суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Скаржнику копії відзиву впродовж 5 днів з дня вручення ухвали та вирішено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провад-ження.(т.2, арк.справи 36).

18.04.2022 на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 43-46).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господар-ський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Громадська спілка «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» є акредитованою організацією колективного управління в сфері діяльності, передбаченої положеннями абз.3 ч.5 та абз.2 ч.6 ст.12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», що підтверджується витягом з Реєстру організацій колективного управління від 15.09.2020 №18.(т.1, арк.справи 11-12).

Матеріалами справи стверджено, що Громадською спілкою «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами»-організація та Товариством з обмеженою відпові-дальністю «Ворнер Мьюзік»-правовласник укладено договір від 22.07.2020 №АВ130720 про управління майновими авторськими правами, за умовами якого, правовласник надає організації повноваження здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах про які йдеться в цьому договорі), що належать правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії передбачені цим договором та законом(п.2.1 Договору).(т.1, арк.справи 19-26).

Відповідно до п.2.2-п.2.7 Договору надання повноважень на управління правами за цим Договором передбачає, право на укладання організацією договорів про надання дозволів на використання об`єктів авторських прав третіми особами та/або договорів про виплату винагороди за використання об`єктів авторських прав, здійснення функцій по розподілу та виплаті такої вина-городи, а також здійснення будь-яких інших функцій, які прямо не заборонені законом. Організація не використовує будь-яким способом об`єкти майнових авторських прав, права на управління якими передаються правовласником за цим Договором. Організація здійснює безпосе-реднє управління відповідно до цього Договору на території України. Правовласник уповноважує організацію отримувати від третіх осіб, зокрема від організацій колективного управління, винагороду, зібрану ними за використання об`єктів авторського права (переданих в управління правовласником організації), у тому числі впродовж періодів, передуючих укладенню цього Дого-вору. Організація має право передавати всі отримані за цим Договором права та повноваження Громадській спілці «Українська ліга авторських та суміжних прав», Приватній організації «Українська ліга авторських і суміжних прав», Приватній організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами». Правовласник визнає право організації укладати договори про надання дозволів на використання об`єктів авторського права, а також договори про виплату винагороди за використання об`єктів авторського права, в тому числі, із особами, які діють від імені користувачів на підставі договорів доручення.

Згідно з п.6.1-п.6.3 Договору організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані організації за цим Договором. Організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав правовласника, в тому числі - здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами виключно після письмової згоди правовласника. При цьому, при здійсненні судового захисту інтересів правовласника стосовно майнових прав, які передані організації в управління, організація може виступати в судовому процесі як від власного імені, так та і від імені правовласника беручи за основу приписи закону, виключно після письмового погодження з правовласником. При цьому, якщо в зазначеному вище випадку організація виступатиме від імені правовласника, то ані організації, ані представникам залученим організація до представництва в судовому процесі, довіреність від правовласника не потрібна (факту наявності цього Договору для такого представництва достатньо). Правовласник під-тверджує, що організація при захисті прав правовласника в судовому порядку має процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вона діє (правовласника) в рамках передбачених законом.

Цей Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє безстроково.(п.9.1 Договору).

Додатком від 22.07.2020 до Договору про управління майновими авторськими правами №АВ130720 від 22.07.2020 сторони узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується Договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей Договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).(т.1, арк.справи 27).

Додатковою угодою №1 від 01.08.2020 до Договору про управління майновими авторсь-кими правами сторони узгодили, що у разі звернення до суду з позовом в інтересах і на користь правовласника організація має право вимагати присудження на свій рахунок (та має право отримувати на свій рахунок) сум коштів, яких стосується позов.(т.1, арк.справи 280.

Належність Позивачу майнових авторських прав на вказаний музичний твір підтверд-жується тим, що 04.01.2021 ТзОВ «Ворнер/Чаппелл»-видавець та ТзОВ «Ворнер Мьюзік Україна»-субвидавець укладено Ліцензійний договір №ВЧ 04012021/01-д, відповідно до умов п.2.1 якого, видавець надає субвидавцю, належні видавцю виключні майнові права на об`єкти, зазначені в Додатку №3 та №3/3 до Ліцензійного договору, що означає право субвидавця використовувати об`єкти протягом строку і на території способами, зазначеними в п.2.3 Ліцензійного договору. Субвидавець зобов`язується нараховувати та виплачувати видавцю ліцензійні платежі з суми валового доходу в порядку та розмірі, зазначеному в Додатку №2 ліцензійного договору (т.1, арк. справи 32-40, 41-42).

Договір набуває чинності з моменту підписання та, з урахуванням положень пункту 10.2, закінчується 31.12.2022. Сторони встановили, що умови даного договору застосовуються до правовідносин між сторонами, яких стосується цей договір, але які виникли між сторонами до укладення цього договору, а саме з 01.01.2020. Строк договору може автоматично продовжува-тись на період в 1 (один) рік, якщо, і до того часу, поки не буде розірвано будь-якою зі сторін шляхом направлення письмового повідомлення іншій стороні не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів. За умови отримання такого повідомлення про розірвання, цей договір припи-няється, починаючи з 30 червня або 31 грудня, залежно від того, яка дата слідує після закінчення 30 календарних днів.

02.03.2021 Шибруком А.В. - представником ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами», який діяв на підставі довіреності від 23.02.2021, виданої генеральним директором Громадської спілки зі строком дії до 31.03.2021, складено акт фіксації №02/03/21 від 02.03.2021 використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання, що у приміщенні кафе « Шапіто », розташованому за адресою: м.Рівне, вул.Міцкевича, 12 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП Остапчук І.А., вільно розповсюджувався музичний твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у виконанні ІНФОРМАЦІЯ_4 . До акту організацією додані: відеозапис від 02.03.2021., копія фіскального чеку №4240 від 02.03.2021.(т.1, арк.справи 53-57).

Вказаними доказами підтверджено, що у приміщенні кафе « Шапіто », розташованому за адресою: м.Рівне, вул.Міцкевича, 12, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Остапчук І.А., вільно (публічно) розповсюджувався музичний твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у вико-нанні ІНФОРМАЦІЯ_4 (початок - 15 хв. 45 сек. відеозапису).(т.1, арк.справи 57).

Як вбачається з Декларації-доручення від 04.01.2021, правовласник-ТзОВ «Ворнер Мьюзік Україна» надав Організації згоду та доручив пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав.(т.1, арк.справи 31).

Враховуючи порушення Відповідачем майнових прав інтелектуальної власності, Позива-чем заявлено вимогу про стягнення компенсації, як подвоєна сума винагороди або комісійних платежів, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу, передбачену п.«г» ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Позивач нарахував суму компенсації виходячи з 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 01.01.2021, що становить 56750 грн.(т.1, арк.справи 1-7).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга Позивача на рішення безпідставна і не підлягає задово-ленню з огляду на наступне:

Предметом даного спору є стягнення компенсації за неправомірне використання об`єкта авторських та суміжних прав.

Так, у статті 15 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України) закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту права встановлені статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України.

Статтею 1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повно-важення, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою части-ною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері. Одинична ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість видачі ліцензіаром іншим особам ліцензій на використання об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, але не виключає можливості використання ліцензіаром цього об`єкта у зазначеній сфері. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері. За згодою ліцензіара, наданою у письмовій формі, ліцензіат може видати письмове повноваження на використання об`єкта права інтелектуальної власності іншій особі (субліцензію).

Згідно з ч.1 ст.432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до ст.418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної влас-ності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелекту-альної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.(ст.421 ЦК України).

Тобто, у розумінні статті 421 ЦК України, Позивач є суб`єктом прав інтелектуальної влас-ності як інша особа відповідно до закону.

Вказане також підтверджується тим, що 04.01.2021 ТзОВ «Ворнер/Чаппелл»-видавець та ТзОВ «Ворнер Мьюзік Україна»-субвидавець укладено Ліцензійний договір №ВЧ 04012021/01-д, відповідно до умов п.2.1 якого, видавець надає субвидавцю, належні видавцю виключні майнові права на об`єкти, зазначені в Додатку №3 та №3/3 до Ліцензійного договору, що означає право субвидавця використовувати об`єкти протягом строку і на території способами, зазначеними в п. 2.3 Ліцензійного договору. Субвидавець зобов`язується нараховувати та виплачувати видавцю ліцензійні платежі з суми валового доходу в порядку та розмірі, зазначеному в Додатку №2 ліцензійного договору (т.1, арк.справи 32-40, 41-42).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Частино 1 статті 424 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

Автор (чи інша особа, яка має авторське право), згідно ч.1 ст.31 названого Закону, може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворен-ня творів.

Статтею 443 ЦК України визначено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Об`єктами авторського права є твори, а саме: літературні та художні твори, зокрема: музичні твори (з текстом або без тексту) (п.1 ч.1 ст.433 ЦК України).

Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використан-ню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної влас-ності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встанов-лено договором чи законом.(ст.440 ЦК України).

Використанням твору, згідно ст.441 ЦК України, є його: опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; переклад; переробка, адаптація, аранжу-вання та інші подібні зміни; включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; публічне виконання; продаж, передання в найм (оренду) тощо; імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом (ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів; публічну демонстрацію і публічний показ; будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; переклади творів; переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'-ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп`ютер; імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним (ч.3 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі («наживо»), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім`ї чи близьких знайомих цієї сім`ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відпові-дальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - «наживо») несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Відтворення - виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп`ютер; публічне виконання - подання творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час. Публічне сповіщення (доведення до загального відома) - передача в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті (ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Відповідно до ч.3 ст.426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

З огляду на приписи ГПК щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелекту-альної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України «Про автор-ське право і суміжні права» при використанні ним твору та/або об`єкта суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Згідно з п.«а» абз.1 ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» - порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є: а) вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39 - 41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21 - 25, 42, 43 цього Закону, а також зловживання посадовими особами організації колективного управління службовим становищем, що призвело до невиплати або неналежних розподілу і виплати винагороди правовласникам.

За захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: б) звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; г) подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок пору-шення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.(абз.1 та п.п.«б», «г» абз.2 ч.1 ст.52 названого Закону).

Частиною 2 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: а) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування; б) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права і (або) суміж-них прав; в) стягнення із порушника авторського права і (або) суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення; г) виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу; д) заборону опублікування творів, їх виконань чи постановок, випуску примірників фонограм, відеограм, їх сповіщення, припинення їх розповсюдження, вилучення (конфіскацію) контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм чи програм мовлення та обладнання і матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення, публікацію у пресі інформації про допущене порушення тощо, якщо у ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права і (або) суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення цих прав; е) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, інформацію про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів та об`єктів суміжних прав, засобів обходу технічних засобів та про канали розповсюдження.

Разом із тим, з системного аналізу наведених вище приписів законодавства, винагорода за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань в інтересах їх виконавців та вироб-ників, збирання якої забезпечує організація колективного управління в межах відповідної акриди-тації є за своєю правовою природою різновидом паушальної суми, тобто комісійними платежами (роялті), які на користь виконавців та виробників фонограм і зафіксованих у них виконань музичних творів зобов`язані сплатити особи, що здійснюють їх використання без наявності на те достатніх правових підстав та при цьому збирання такої паушальної суми у вигляді винагороди є одним із різновидів розширеного колективного управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відпові-дальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана право мір-ними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст.1164 ЦК України).

Особа, яка здійснює господарську діяльність у приміщенні кафе, несе відповідальність за додержання в ній вимог закону щодо охорони права на об`єкти інтелектуальної власності. Невиконання відповідачем встановлених законом обов`язків щодо дотримання вимог ЦК України, а саме порядку використання музичних творів у його закладі, є порушенням статей 614, 1166 ЦК України.

Матеріалами справи стверджено, що 02.03.2021 належним чином зафіксовано використання ФОП Остапчук І.А. об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання і відповідачем жодним чином не спростовано зазначеної обставини.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що правовласниками фонограм та зафіксованих у них виконань спірних музичних творів, відповідні права щодо збирання винагороди за використання фонограм та зафіксованих у них виконань спірних музичних творів були вилучені з управління Позивача.

Також Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього майнових прав на використання вищевказаних фонограм і зафіксованих у них виконань музичних творів, зокрема, укладання ліцензійних договорів із відповідними правовласниками.

При цьому, сталою судовою практикою визначено «універсальні» вимоги до доказів, наданих Організацією (акт фіксації, відеозапис, фіскальний чек):

- з відеозапису та акта фіксації повинно вбачатися можливим встановити, де саме здійснювалася фіксація публічного виконання творів. Відеозапис повинен містити чітке та одно-значне підтвердження адреси або назви місця, в якому здійснювалася фіксація порушення використання авторського чи суміжного права;

- повинно бути відображено точний час та період фіксації публічного виконання. Однак, оскільки час та дата може бути встановлена користувачем засобу відеофіксації самостійно, повинні бути присутні інші беззаперечні докази дійсних часу та дати проведення зйомки;

- з відеозапису повинно бути можливим встановити, якими особами здійснено фіксацію публічного виконання музичних творів. На відеозаписі візуально повинні бути присутні особи, які є представниками організації колективного управління. Крім того, на відеозапису повинно бути зафіксовано зміст довіреностей, документів, що посвідчують особи представників, які здійснюють фіксацію використання авторського чи суміжного права;

- повинні бути надані докази того, що у представників особи, що використовувала авторські чи суміжні права, було запитано підстави їх використання, а також, що їм було запропоновано для ознайомлення та підпису акти фіксації. У разі відмови від надання своїх даних та підпису вказаного акту, даний факт також повинен бути зафіксований на відеозапису.

Враховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що наявні в матеріалах справи: -довіреність, видана Шибруку А.В. від 23.02.2021, генеральним директором Громадської спілки зі строком дії до 31.03.2021; - акт фіксації №02/03/21 від 02.03.2021 використання об`єктів авторського права; - відеозапис від 02.03.2021, копія фіскального чеку №4240 від 02.03.2021 (т.1, арк.справи 53-57) - є належними доказами на підтвердження використання музичного твору способом публічного виконання, що у приміщенні кафе « Шапіто », розташованому за адресою: м.Рівне, вул.Міцкевича, 12 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП Остапчук І.А., щодо вільного розповсюдження музичного твору під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у виконанні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, Договір оренди ФОП Остапчук Іванною Анатоліївною та ФОП Остапчук Людмилою Олексіївною від 04.01.2021 не є доказом, який спростовує обставини використання музичного твору саме Відповідачем, оскільки додатком №6 до апеляційної скарги Ліцензією на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями стверджується, що Остапчук Іванна Анатоліївна здійснює діяльність у кафе-барі « Шапіто » за адресою: Україна, 33028, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Міцкевича, буд 12-А .

На аудіовідеозаписі зафіксовано продаж та вживання алкогольних напоїв - пива у кафе-барі « Шапіто ». Також на 19 хв. 20 сек. аудіовідеозапису 4 зафіксований фіскальний чек (додаток до позову №14), на якому вказано ФОП Остапчук І.А.

При цьому, ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Безпідставним є також посилання апелянта на порушення правил підсудності, оскільки згідно з пунктом 4 частини другої статті 20 ГПК України Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав автора та суміжних зав, в тому числі спорах щодо колективного управління майновими правами автора та суміжними правами.

Відповідно до пункту 16 Перехідних положень ГПК України до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розгля-даються судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Спір, який Позивач просить суд розглянути, стосується порушення щодо майнових прав інтелектуальної власності.

Відповідно до частини 4 статті 16 ГПК України від 06.11.1991 №1798-ХІІ справи про порушення майнових прав інтелектуальної власності розглядаються господарським судом за місцем вчинення порушення.

Тому, враховуючи місце, де скоєно порушення - м.Рівне, колегія суддів не вбачає порушення правил територіальної підсудності.

Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на те, що йому було невідомо про розгляд даної справи, оскільки судові рішення надсилались Відповідачу на адресу, відображену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських форму-вань, а також останнього не позбавлено права на судовий захист шляхом перегляду оскаржува-ного судового рішення у апеляційному порядку.

Як на одну з підстав скасування судового рішення апелянт також посилається на те, що в рішенні суду від 08.02.2022, в поданих представником Позивача матеріалах та в акті фіксації №02/03/21 від 02.03.2021 вказано невірну адресу приміщення кафе «Шапіто» - м.Рівне, вул. Міцкевича 12, при тому, що згідно наказу Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради №33 від 28.02.2008 - земельній ділянці, яка надана Відповідачу в оренду для будівництва і обслуговування кафе «Шапіто» присвоєно поштову адресу: м.Рівне, вул.Міцкевича 12-А.(т.2, арк.справи 23).

Колегія суддів вважає, що зазначена обставина не є визначальною у даному спорі і не зумовлює скасування рішення, оскільки апелянтом не доведено, що за адресою: м.Рівне, по вул.Міцкевича 12 існує ще одне кафе «Шапіто», де ФОП Остапчук Л.О. здійснює свою діяльність відповідно до ліцензії.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно встановлено факт використання 02.03. 2021 в приміщенні публічного закладу в якому здійснює господарську діяльність Відповідач музичного твору під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у виконанні ІНФОРМАЦІЯ_4, права на використання якого у останнього відсутні, що є порушенням авторського права та суміжних прав, тому позов правомірно задоволено.

Розглянуто всі доводи та вимоги апеляційної скарги, порушених, невизнаних або оспо-рених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов`язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про часткову обґрунтованість заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 270, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського про-цесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Остапчук Іванни Анатоліївни на рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2022 у справі №918/1140/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верховного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.

3. Матеріали справи №918/1140/21 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Василишин А.Р.