ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Справа№ 920/179/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумиобленерго"

на рішення Господарського суду Сумської області від 05.07.2021

у справі № 920/179/21 (суддя: Резніченко О.Ю.)

за позовом Комунального підприємства "Сумитеплоенергоцентраль" Сумської міської ради

до Акціонерного товариства "Сумиобленерго"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. ОСББ "Провулок Терезова-3";

2. ОСББ "Центр-С";

3. ОСББ "Пляжний";

4. ОСББ "Окта-Дім";

5. ОСББ "Воскресенська 12";

6. ОСББ "Гамалія-26";

7. ОСББ "Обрій-Суми";

8. ОСББ "Суми-3000";

9. ОСББ "Поліс";

10. ОСББ "ППУ-89";

11. Виконавчий комітет Сумської міської ради;

про визнання припиненою дію договору №1612896 від 01.01.2019 та додатків до нього

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Сумитеплоенергоцентраль" Сумської міської ради звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Сумиобленерго" про визнання припиненою дію договору № 1612896 від 01.01.2019 та додатків до нього.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач протягом 2015-2019 років надавав послуги з утримання будинків і споруд, виконував функції управителя зазначених у позові житлових будинків. Для виконання покладених на нього обов`язків, позивач уклав із відповідачем договір. В заяві-приєднанні до договору були визначені житлові будинки, електрозабезпечення яких здійснювалося відповідачем за договором. Позивач в позовній заяві зазначив, що протягом 2019-2020 років він припинив надавати послуги з обслуговування деяких будинків, про що неодноразово повідомляв відповідача та просив виключити відповідні будинки з усіх додатків до договору. Відповідач не вчинив дії по виключенню будинків із договору, тому, на думку позивача, відповідачем порушені його права, що стало підставою для звернення до суду із позовом.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.07.2021 у справі № 920/179/21 позов Комунального підприємства «Сумитеплоенергоцентраль» Сумської міської ради до Акціонерного товариства «Сумиобленерго» про визнання припиненою дію договору № 1612896 від 01.01.2019 «Про надання послуг з розподілу електричної енергії» - задоволено частково.

Визнано припиненою з моменту набрання рішенням суду законної сили дію договору № 1612896 від 01.01.2019 «Про надання послуг з розподілу електричної енергії» та виключено із договору та додатків до нього житлові будинки за адресами: м. Суми, площа Покровська, 10А (ОСББ «Центр С»); м. Суми, провулок Пляжний, 6 (ОСББ «Пляжний»; м. Суми, проїзд Даргомижського, 14 (ОСББ «Окта Дім»; м. Суми, вулиця Воскресенська, 12 (ОСББ «Воскресенська,12; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 52 (ОСББ «Суми-3000»; м. Суми, вул. Петропавлівська, 66 (ОСББ «Поліс»; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 89 (ОСББ ППУ-89); м. Суми, провулок 1-й Продольний, 12; м. Суми, вулиця Вільний Лужок, 17; м. Суми, вулиця Воскресенська, 4А; м. Суми, вул. Воскресенська,4В; м. Суми, вулиця Воскресенська, 14; м. Суми, вулиця Гамалія, 5; м. Суми, вулиця Кооперативна, 7; м. Суми, вулиця Кооперативна, 19 А, Б; м. Суми, вулиця Кузнечна, 1; м. Суми, вулиця Кузнечна, 4; м. Суми, вулиця Кузнечна,18А; м. Суми, вулиця Левітана, 1; м. Суми, вулиця Нижньособорна, 12; м. Суми, вулиця Перекопська, 18; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 50; м. Суми, вулиця Рилєєва, 2; м. Суми, площа Покровська, 9Б; м. Суми, вулиця Соборна, 29; м. Суми, вулиця Соборна,36 В; м. Суми, вул. Шишкарівська, 12/3; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 81А.

В частині визнання припиненою дію договору № 1612896 від 01.01.2019 «Про надання послуг з розподілу електричної енергії» щодо житлових будинків за адресами: місто Суми, вул. Кооперативна, 15 (ОСББ «Обрій-Суми»); місто Суми, вул. Гамалія,26 (ОСББ «Гамалія,26»); місто Суми, провулок Терезова, 3 (ОСББ «Провулок Терезова, 3») - у позові відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на користь Комунального підприємства «Сумитеплоенергоцентраль» Сумської міської ради 2 270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, зазначив що, способу захисту у формі визнання договору припиненим цивільне законодавство не передбачає, а встановлює в якості такого способу можливість зміни або припинення правовідношення судом. При цьому зауважив, що відповідно до пункту 11.2 спірного договору його дія достроково припиняється, в тому числі, у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживачем за його заявою. Наголосив, що, як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово повідомляв відповідача про припинення обслуговування житлових будинків, визначених у позові, та просив внести відповідні зміни до договору в частині припинення його дії.

У контексті наведеного суд першої інстанції зазначив, що до предмету доказування у даній справі не відносяться обставини правомірності припинення дії договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладені між співвласниками житлових будинків в особі Сумського міського голови та позивачем.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: визнання припиненим з моменту набрання рішенням суду законної сили дії договору та виключення із додатків до договору частини із вказаних у позовній заяві житлових будинків. Щодо припинення дії договору в частині інших зазначених позивачем житлових будинків суд першої інстанції вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки на момент розгляду справи у суді ОСББ були припинені як юридичні особи, позивачем взагалі не доведено суду, який статус мають ці будинки, чи обраний управитель у будинках.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Сумиобленерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.07.2021 у справі № 920/179/21 та ухвалити нове, яким у задовленні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема скаржник зазначає, що позивач жодного разу не додав до надісланих відповідачу листів проекту додаткової угоди про внесення змін до Договору та не виклав змісту ініційованих змін, а самі по собі листи-повідомлення про виключення із Договору спірних багатоквартирних будинків не є в розумінні ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України пропозицією про внесення змін до Договору. На думку відповідача, недотримання позивачем встановленого договором порядку внесення змін до договору призвело до того, що на розгляд суду передано не позов про внесення змін до договору із викладенням змісту додаткової угоди, а вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки сама по собі вимога про визнання договору припиненим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення. При цьому звертає увагу на те, що така підстава для внесення змін до договору як остаточне припинення користування електричною енергією споживачем за його заявою передбачає остаточне припинення експлуатації споживачем електрообладнання та електричних мереж, тобто зупинення споживачем усіх технологічних процесів і робіт у електроустановці та спричиняє безповоротне від`єднання споживача від мереж оператора системи розподілу. Вказує на те, що КП «Сумитеплоенергоцентраль» несе відповідальність за стан внутрішньобудинкових електричних мереж вказаних у позовній заяві багатоквартирних будинків, в яких щомісячно продовжується надання послуг відповідачем, на що вказують дані про рух електричної енергії у вузлах комерційного обліку в житлових будинках. Підкреслює, що договорами про надання послуг з управління будинком не передбачено їх розірвання в односторонньому порядку з підстав невиконання співвласниками житлових будинків зобов`язань в частині оплати послуг з управління.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021, апеляційна скарга у справі № 920/179/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумиобленерго" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.07.2021 у справі № 920/179/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу надсилання копії апеляційної скарги третій особі - 6 у даній справі: ОСББ "Гамалія-26".

На адресу суду від скаржника надійшло клопотання про залучення доказів до справи, а саме - копій актів розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін по багатоквартирним будинкам, для яких позивач має намір припинити розподіл електричної енергії за Договором.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, виходячи з правового аналізу чинних норм процесуального законодавства, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

В обґрунтування причин неможливості подання вищевказаних доказів до суду першої інстанції АТ «Сумиобленерго» вказує на те, що суд першої інстанції самостійно змінив предмет, підставу позову та предмет доказування, внаслідок чого позбавив відповідача можливості надати свої аргументи і докази на спростування кола обставин, якими суд першої інстанції обґрунтував оскаржуване рішення.

Разом з тим, вказані відповідачем доводи щодо наявності правових підстав для залучення нових письмових доказів на стадії апеляційного провадження спростовуються матеріалами справи. Таким чином, позивачем жодними обґрунтованими доводами та доказами не наведено обставин об`єктивної неможливості подання до суду першої інстанції цих документів.

Відтак наявності виключного випадку для прийняття нових доказів, що не були предметом дослідження в суді першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що подане АТ «Сумиобленерго» клопотання про залучення письмових доказів до справи підлягає залишенню без задоволення.

Після усунення визначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сумиобленерго" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.07.2021 у справі № 920/179/21; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Сумиобленерго" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.07.2021 у справі № 920/179/21 призначено у відкрите судове засідання на 18.10.2021; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Від Комунального підприємства "Сумитеплоенергоцентраль" Сумської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що договір № 161002896 про постачання електричної енергії від 20.10.2015 втратив чинність з 01.01.2019. Вказує на те, що положеннями договору № 1612896 від 01.01.2019 про надання послуг з розподілу електричної енергії визначено, що його дія достроково припиняється у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживачем за його заявою. Наголошує, що такий спосіб захисту порушеного права та інтересу як визнання договору припиненим чітко передбачений частиною 2 статті 20 ГК України та пуктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України. Звертає увагу на те, що позивач не був балансоутримувачем житлових будинків, а лише надавав послуги з утримання житлових будинків та їх прибудинкових територій на виконання укладеного договору. Зауважує, що позивачем дотримано порядок дострокового припинення договору, який визначений чинним законодавства та умовами самого договору, а відповідач безпідставно не вжив відповідних заходів для реалізації прав позивача.

Крім того, 11.10.2021 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відзив на апеляційну скаргу, в яких останній просить задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати. Свої доводи обґрунтовує тим, що така підстава для односторонньої відмови від договору як остаточне припинення користування електричною енергією споживачем за його заявою передбачає остаточне припинення експлуатації споживачем електрообладнання та електричних мереж, тобто зупинення споживачем усіх технологічних процесів та робіт у електроустановці (використання за призначенням, технічне обслуговування, ремонт, транспортування і зберігання) та спричиняє безповоротне від`єднання споживача від мереж оператора системи розподілу. Наголосив, що позивач не склав необхідні акти про огляд технічного стану спірних багатоквартирних будинків та не передав усе технічне оснащення вищевказаних багатоквартирних житлових будинків зі свого балансу на баланс іншому управителю або власнику.

Розгляд справи відкладався та склад суду, що здійснював розгляд даної апеляційної скарги, неодноразово змінювався.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Суліма В.В., який входив до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сумиобленерго" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.07.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.02.2022 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники третіх осіб в судове засідання 21.02.2022 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників третіх осіб, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.01.2019 між сторонами був укладений договір № 1612896 про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом підписання позивачем заяви-приєднання до умов публічного договору -додатку № 1(Том 1, арк. справи 186-193). За умовами договору відповідач надає позивачу послуги з розподілу електричної енергії за об`єктами позивача, за адресами, визначеними у додатку 1, у тому числі: м. Суми, провулок Терезова, 3; м. Суми, площа Покровська, 10А; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 89; м. Суми, провулок Пляжний, 6; м. Суми, проїзд Даргомижського, 14; м. Суми, вулиця Воскресенська, 12; м. Суми, вулиця Гамалія, 26; м. Суми, вул. Кооперативна, 15; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 52; м. Суми, вул. Петропавлівська, 66; м. Суми, провулок 1-й Продольний, 12; м. Суми, вулиця Вільний Лужок, 17; м. Суми, вулиця Воскресенська, 4А; м. Суми, вулиця Воскресенська, 4В; м. Суми, вулиця Воскресенська, 14; м. Суми, вулиця Гамалія, 5; м. Суми, вулиця Кооперативна, 7; м. Суми, вулиця Кооперативна, 19 А,В; м. Суми, вулиця Кузнечна, 4; м. Суми, вулиця Кузнечна,18А; м. Суми, вулиця Левітана, 1; м. Суми, вулиця Перекопська, 18; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 50; м. Суми, вулиця Рилєєва, 2; м. Суми, площа Покровська, 9Б; м. Суми, вулиця Соборна, 29; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 81А; м. Суми, вулиця Шишкарівська, 12/3. Також відповідно до листа від 09.01.2019 (Том 1, арк. справи 194) позивач просив відповідача включити до списку житлових будинків заяви-приєднання наступні будинки: м. Суми, вулиця Кооперативна, 19 А; м. Суми, вулиця Кузнечна, 1; м. Суми, вулиця Нижньособорна, 12; м. Суми, вулиця Соборна, 36 В.

Як зазначив позивач, він уклав договір із відповідачем у зв`язку із наданням послуги з утримання зазначених житлових будинків. Однак позивач припинив надавати послуги з утримання житлових будинків, які визначені у позові, тому повинні припинитися зобов`язання між ним та відповідачем шляхом виключення цих будинків із договору про розподіл електричної енергії та додатків до нього.

За твердженням позивача він припинив надання послуг з утримання щодо будинків за адресами: м. Суми, провулок Терезова, 3; м. Суми, площа Покровська, 10А; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 89; м. Суми, провулок Пляжний, 6; м. Суми, проїзд Даргомижського, 14; м. Суми, вулиця Воскресенська, 12; м. Суми, вулиця Гамалія, 26; м. Суми, вул. Кооперативна, 15; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 52; м. Суми, вул. Петропавлівська, 66 - у зв`язку із створенням мешканцями ОСББ.

Щодо будинків за адресами: м. Суми, провулок 1-й Продольний, 12; м. Суми, вулиця Вільний Лужок, 17; м. Суми, вулиця Воскресенська, 4А; м. Суми, вулиця Воскресенська, 14; м. Суми, вулиця Гамалія, 5; м. Суми, вулиця Кооперативна, 7; м. Суми, вулиця Кооперативна, 19 А,В; м. Суми, вулиця Кузнечна, 4; м. Суми, вулиця Кузнечна,18А; м. Суми, вулиця Левітана, 1; м. Суми, вулиця Перекопська, 18; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 50; м. Суми, вулиця Рилєєва, 2; м. Суми, площа Покровська, 9Б; м. Суми, вулиця Соборна, 29; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 81А; м. Суми, вулиця Кооперативна, 19 А, Б; м. Суми, вулиця Кузнечна, 1; м. Суми, вулиця Нижньособорна, 12; м. Суми, вулиця Соборна, 36В; м. Суми, вул. Воскресенська, 4В; м. Суми, вул. Шишкарівська, 12/3; м. Суми, вулиця Петропавлівська, 81А - у зв`язку із відмовою від виконання позивачем договорів, укладених між ним та співвласниками зазначених житлових будинків в особі Сумського міського голови (Том 1, а.с. 58-122). Позивач відмовився з 01.08.2020 від означених договорів у зв`язку із невиконанням співвласниками житлових будинків зобов`язань в частині оплати послуг з управління, про що повідомив міського голову та департамент інфраструктури міста листом від 24.06.2020 (Том 1, а.с. 123-125).

Позивач вважає, що підставою для часткового припинення зобов`язань за договором про розподіл електричної енергії між ним та відповідачем, є настання події - припинення надання позивачем послуг з утримання житлових будинків.

Позивач неодноразово надсилав відповідачу листи-повідомлення із пропозицією виключити житлові будинки із усіх додатків до договору про розподіл електричної енергії (Том 1, а.с. 45-5, 126, 178-185). Відповідач не вчинив дії по виключенню будинків із договору, тому, на думку позивача, відповідачем порушені його права, що стало підставою для звернення до суду із позовом.

Надаючи оцінку висновкам суду щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен "відштовхуватись" від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.

Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Виходячи з приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

При визначенні способу захисту слід ураховувати положення частини першої статті 14, пункт 4 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач, тому суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який ця особа не просить застосувати.

За загальним правилом (частина перша статті 5 Господарського процесуального кодексу України) суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Викладене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором. При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом. Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (частина друга статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Наведене, з урахуванням положень частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах.

За таких обставин, враховуючи зміст позовних вимог, з якими звернувся позивач, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що спосіб захисту права обраний позивачем у цьому випадку правильно.

Практика розгляду ВС України справ у спірних правовідносинах, пов`язаних з постачанням та/або розподілом електроенергії, а також їх зміною чи корегуванням в судовому порядку, здебільш обумовлена зміною та появою нових регламентуючих нормативно-правових актів в означеній сфері, через що наразі перебуває у стадії формування та, зокрема, відображена у постановах ВС України у справах №№ 922/717/21 від 12.01.2022, 922/3767/20 від 14.12.2021, 902/275/19 від 08.06.2021, 922/590/20 від 18.05.2021, 908/2519/19 від 12.11.2020, 908/2359/18 від 27.04.2020, 914/543/19 від 17.02.2020, 916/2504/18 від 06.02.2020, 925/358/19 від 21.01.2020, 902/275/19 від 16.01.2020, 922/1545/18 від 28.05.2019, 917/997/19 від 14.05.2020, тощо.

Предметом позову у справі 920/179/21 є вимога про визнання припиненим дії договору № 1612896 від 01.01.2019 про надання послуг з розподілу електричної енергії та усіх додатків до нього в частині виключення житлових будинків за адресами, перелік яких наведено у прохальній частині позову з урахуванням заяв про зменшення та уточнення позовних вимог, що наведені в останніх.

Узагальнений аналіз змісту позовної заяви надає підстави для висновку, що фактичною підставою заявлених позовних вимог щодо визнання припиненим дії договору № 1612896 від 01.01.2019 про надання послуг з розподілу електричної енергії та додатків до нього, позивачем зазначено припинення надання ним послуг за відповідними договорами з утримання будинків і споруд та прибуткових територій щодо відповідних будинків, зокрема через створення їх мешканцями ОСББ.

Укладений між сторонами договір про надання послуг з розподілу електричної енергії за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на основі типового договору, що є додатком № 3 до «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 далі - Правила).

Як вбачається з матеріалів справи, АТ "Сумиобленерго" з 01.01.2019 є оператором системи розподілу електричної енергії, яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1445, і проводить свою господарську діяльність на підставі договорів з надання послуг з розподілу електричної енергії на території Сумської області.

01 січня 2019 року заявою-приєднанням позивач засвідчив вільне волевиявлення щодо приєднання до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договору) для забезпечення електроживлення, у тому числі, для багатоквартирних житлових будинків, що розташовані за адресами: м. Суми, пров. Терезова, буд. З, м. Суми, пл. Покровська, буд. 10 "А", м. Суми, пров. Пляжний, буд. 6; м. Суми, пр.-д. Даргомижського, буд. 14, м. Суми, вул. Воскресенська, буд. 12; м. Суми, вул. Гамалія, буд. 26; м. Суми, вул. Кооперативна, буд. 15; м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 52; м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 66; м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 89; м. Суми, пров. 1- ий Продольний, буд. 12; м. Суми, вул. Вільний лужок, буд. 17; м. Суми, вул. Воскресенська буд. № 4 "А"; м. Суми, вул. Воскресенська, буд. 4 "В"; м. Суми, вул. Воскресенська, 14; м. Суми, вул. Гамалія, буд. 5; м. Суми, вул. Кооперативна, буд. 7; м. Суми, вул. Кооперативна, буд. 19 "А","В"; м. Суми, вул. Кузнечна, 1; м. Суми, вул. Кузнечна, буд.4; м. Суми, вул. Кузнечна, 18 "А"; м. Суми, вул. Левітана, буд. 1; м. Суми, вул. Нижньособорна, буд. 12; м. Суми, вул. Перекопська, буд. 18; м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 50; м. Суми, вул. Покровська, буд. 22; м. Суми, площа Покровська, буд. 9 "Б"; м. Суми, вул. Рилєєва, буд.2; м. Суми, вул. Соборна, буд. 29, 36 "В"; м. Суми, проїзд Даргомижського, буд. 12; м. Суми, вул. Петропалівська, 81 "А".

Приєднання до умов публічного договору відбулося на підставі пунктів 2 та 4 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 на умовах договору про постачання електричною енергії за № 161002896 з додатками, що був укладений 20.10.2015.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Договір був укладений за всіма об`єктами, яким позивач на договірних засадах надавав послугу з управління та з обслуговування, та за умовами даного Договору позивач взяв на себе обов`язок як управитель багатоквартирних будинків забезпечувати купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирних будинків, здійснювати обслуговування та нагляд за внутрішньо - будинковими електричними мережами та забезпечувати доставку електричної енергії між електроустановкой позивача та побутовим споживачем.

Також, відповідно до пункту 2.1.11 Правил, під час оформлення заяви-приєднання, паспорту точки розподілу/передачі оператор системи використовує наявну у нього інформацію за об`єктом розподілу, достатню для проведення розрахунків, зокрема: про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (1); щодо однолінійної схеми електропостачання об`єкта (2); щодо розрахункових засобів вимірювальної техніки обсягу активної та реактивної електричної енергії та рівня потужності (тип, марка, технічні характеристики тощо) (3); щодо дозволеної (договірної) величини електричної потужності (4); щодо технічних даних силових трансформаторів, кабельних та/або повітряних ліній передачі/розподілу електричної енергії, якими здійснюється розподіл електричної енергії (для об`єктів споживачів, для яких розрахункові засоби вимірювальної техніки встановлені не на межі балансової належності).

Крім того, КП "Сумитеплоенергоцентраль" СМР заявою - приєднанням погодилося з тим, що межа балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності між сторонами за об`єктами, для яких позивач має намір припинити розподіл електричної енергії за Договором, визначається на умовах, що були зафіксовані у актах розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що є додатком № 6 до договору про постачання електричної енергії № 161002896 від 20.10.2015 року.

Таким чином, згідно з умовами Договору, що викладені у вищевказаних актах про розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін по кожному із будинків, КП "Сумитеплоенергоцентраль" СМР взяло на себе відповідальність за технічний стан та безпечну експлуатацію внутрішніх електричних мереж будинків, які позивач має намір виключити із Договору. А, АТ "Сумиобленерго", забезпечує розподіл електричної енергії та покриває всі витрати, пов`язані з розподілом до точки підключення.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що за змістом умов Договору саме за позивачем закріплені внутрішні електричні мережі будинків, виключення яких із умов Договору про розподіл електроенергії та додатків до нього є предмедом данного спору, та саме на позивача покладено обов`язок розподілу електричної енергії до побутових споживачів.

Разом з тим Північним апеляційним господарським судом встановлено, що з кінця 2019 року КП "Сумитеплоенергоцентраль" СМР надсилав на адресу відповідача листи про виключення із Договору деяких багатоквартирних будинків, у яких позивач у односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору про надання послуг з управління такими багатоквартирними будинками.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач не додавав до вказаних вище листів проекту додаткової угоди про внесення змін до Договору та не виклав змісту ініційованих змін, а самі по собі листи - повідомлення про виключення із Договору спірних багатоквартирних будинків не є у розумінні ч.2 ст. 188 Господарського кодексу України (далі - ГКУ) пропозицією про внесення змін до Договору.

Також, такі листи як не містили передбаченої Договором або законом підстави для односторонньої відмови від часткового виконання умов Договору, так і не містили положень щодо порядку врегулювання прав та обов`язків сторін з приводу купівлі електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна інших багатоквартирних будинків, у яких КП "Сумитеплоенергоцентраль" СМР продовжувало надавати послугу з утримання.

Згідно із ст. 12.2 Договору усі додатки, зміни та доповнення до Договору оформлюються сторонами письмово в паперовій формі, підписуються уповноваженими особами обох Сторін.

Викладене, на переконання суду апеляційної інстінції, вказує на те, що укладення додаткової угоди кореспондує передбаченому умовами Договору способу внесення змін до Договору шляхом зміни правовідношення та відповідає підставам виникнення, припинення та зміни прав та обов`язків сторін за ст. 11 Цивільного кодексу України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо дотримання сторонами порядку дострокового припинення договору, встановленого ЦК України, ГК України та умовами договору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис міститься і у ч. ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, у якому йдеться про те, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Водночас, ч. ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу (пропозицію) про розірвання договору) з підстав передбачених договором або законом.

При цьому, особливістю одностороннього правочину є те, що такий правочин здійснюється за волевиявленням однієї особи, однак спричиняє відповідні правові наслідки (породжувати обов`язки) для кожної із сторін правочину, тому закон пов`язує можливість односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково лише при наявності підстав, які визначені законом або сторони обумовили таку відмову при укладенні договору.

У контексті наведеного суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що порядок та умови односторонньої відмови від Договору у повному обсязі або частково передбачені п. 11.2 Договору та п. 4.27 розділу IV Правил.

Відповідно до п. 4.27 розділу IV Правил дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.

Крім того, п. 11.2 Договору визначено, що дія договору достроково припиняється у разі:

1) остаточного припинення користування електричною енергією Споживачем за його заявою;

2) отримання Оператором системи документального підтвердження факту відчуження об`єкта на користь іншої особи, у тому числі набуття спадкоємцем права власності на об`єкт;

3) закінчення строку дії будь-якого договору оренди, яким визначено право користування на об`єкт (приміщення), земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта) Споживача - для споживачів, яким хоча б один об`єкт чи відповідна земельна ділянка належить на праві користування.

Отже, п. 11.2 Договору містить вичерпний перелік підстав для односторонньої відмови від виконання умов Договору.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний вище пункт Договору підлягає тлумаченню у сукупності з іншими умовами договору, що зазначені в пункті 2.4. Договору та додатку 6 до Договору про постачання електричної енергії № 161002896 від 20.10.2015 року, та в контексті норм законодавства, що містяться у Правилах та Кодексу системи розподілу, що затверджений постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018 (далі - Кодексу).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що не зважаючи на укладення між КП «Сумитеплоцентраль» СМР та АТ «Сумиобленерго» Договору № 1612896 від 01.01.2019 року «Про надання послуг з розподілу електричної енергії», Договір № 161002896 від 20.10.2015 діє в частині повного взаєморозрахунку між сторонами (п. 4.27 розділу IV Правил).

Так, згідно із п. 11.5.2 Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 310 від 14.03.2018 (далі - Кодексу) припинення розподілу електричної енергії може відбуватися оператором системи розподілу за заявою Користувача у випадку припинення (тимчасове або остаточне) експлуатації електроустановки.

Крім того, відповідно до термінів, що визначені в п. 2.1. Кодексу експлуатацією обладнання (виробу, системи) - є частина життєвого циклу обладнання, упродовж якої реалізується, підтримується та відновлюється його якість та яка включає в себе використання за призначенням, технічне обслуговування, ремонт, транспортування і зберігання від моменту його виготовлення до моменту виведення з експлуатації.

У разі закінчення строку дії договору або розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії припинення розподілу електричної енергії здійснюється ОСР (без додаткового попередження) протягом 5 робочих днів з дати закінчення строку дії договору/розірвання договору (п.11.5.16 Кодексу).

Аналіз наведених вище норм законодавства та умов Договору свідчить про те, що така підстава для внесення змін до договору як остаточне припинення користування електричною енергією Споживачем за його заявою передбачає остаточне припинення експлуатації споживачем електрообладнання та електричних мереж, тобто зупинення споживачем усіх технологічних процесів та робіт у електроустановці (використання за призначенням, технічне обслуговування, ремонт, транспортування і зберігання) та спричиняє безповоротне від`єднання споживача від мереж оператора системи розподілу.

Як вбачається з матеріалів справи, особливістю правовідносин між сторонами за Договором, є те, що позивач не тільки взяв на себе обов`язок купувати електричну енергію для забезпечення - функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, але і відповідає за зберігання електричної енергії в внутрішніх будинкових мережах та за її транспортування до побутового споживача.

Так, пунктом 2.2.5 Правил визначено, що за стан внутрішньобудинкових електричних мереж багатоквартирного будинку (від вводу в будинок до відхідних клем вузла вимірювання побутового споживача) відповідає власник (балансоутримувач) цих мереж.

Відповідно до пункту 1.2.4. Правил точка розподілу (передачі) електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи. Оператор системи покриває всі витрати, пов`язані з транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, а також має право на відшкодування всіх витрат, пов`язаних із транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, за рахунок тарифу на розподіл (передачу) електричної енергії.

Таким чином, така підстава для односторонньої відмови від Договору, що був укладений між оператором системи та управителем багатоквартирного будинку, як остаточне припинення користування електричною енергією споживачем за його заявою може застосовуватися тільки за наявності сукупності обставин, що свідчать про припинення використання електричної енергії за її призначенням та про припинення функцій у управителя з ремонту мереж та розподілу електричної енергії до побутових споживачів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що в силу ст. 13 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, КП "Сумитеплоенергоцентраль" СМР на підставі договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є управителем в багатоквартирних житлових будинках, для яких позивач має намір припинити розподіл електричної енергії за Договором (том 1 а.с. 13, а.с. 30, а.с. 58-122, а.с. 156-159, а.с. 164-170, том. 3 а.с.11).

Також, рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 26.06.2015 року за № 344, від 27.06.2018 року за № 344, від 20.03.2018 року за № 126 та від 16.07.2019 року за № 382, на підставі яких позивач був призначений управителем у вищевказаних багатоквартирних будинках є чинними та не скасовані органами місцевого самоврядування (том 1 а.с.-12, а.с.29, а.с. 36-37, а.с. 55).

Водночас, особливістю правовідносин між сторонами за договором, є те, що позивач не тільки купує електричну енергію для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, але і є балансоутримувачем внутрішньобудинкових електричних мереж.

У статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин йдеться про те, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати вимогам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України (ст. 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Крім іншого, відповідно до термінів, що визначені в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом державного комітету України з питань житлово - комунальногого господарства від 17.05.2005 року № 76, балансоутримувачем будинку - є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно.

Згідно з умовами Типового договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, або комплексом будинків та споруд та додатків до нього, що затверджений постановою КМУ від 20.05.2009 року за № 484 та був чинним на момент підписання позивачем акту приймання - передачі житлових будинків і споруд згідно договору №01092015-У від 01.09.2015 року, до управителя на баланс (в управління) переходив не тільки багатоквартирний будинок разом із житловими та нежитловими приміщеннями, але і технічне оснащення багатоквартирного житлового будинку (загальнобудинкові мережі тепло-, водо-, газо-, електропостачання).

Як вбачається із підписаного між позивачем та КП "Сумижитло" Сумської міської ради актом приймання - передачі житлових будинків і споруд згідно договору №01092015-У від 01.09.2015 року, до КП "Сумитеплоенергоцентраль" СМР на підставі акту перейшли на утримання, у тому числі, багатоквартирні житлові будинки, для яких позивач має намір припинити розподіл електричної енергії за Договором, та усе технічне оснащення даних багатоквартирних житлових будинків (загальнобудинкові мережі тепло-, водо-, газо-, електропостачання) (том 1 а.с. 160-163, а.с. 171-178).

Отже, позивач є балансоутримувачем внутрішньобудинкових електричних мереж у багатоквартирних житлових будинках, для яких він має намір припинити розподіл електричної енергії за Договором, та зобов`язаний забезпечувати їх належний стан, утримання та обслуговування.

Крім того, відповідно до пункту 66 Правил про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, що затверджені постановою КМУ від 05.09.2018 року № 712, не пізніше дня, що настає за днем припинення дії договору управління, управитель здійснює огляд технічного стану багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, про що складає відповідний акт. Уповноважена особа співвласників може брати участь в такому огляді. Копія відповідного акта передається уповноваженій особі співвласників.

Проте, матеріали справи не містять доказів складання позивачем передбачених чинним законодавством актів про огляд технічного стану спірних багатоквартирних будинків та передачі усього технічного оснащення вищевказаних багатоквартирних житлових будинків з балансу на баланс іншому управителю або власнику.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 2.1.7 гл. 2.1 розділу II Правил фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Натомість доказів того що відповідні будинки або утворені мешканцями останніх ОСББ вчинили певні дії, передбачені вказаною нормою (на відміну від дій позивача) - позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що припинення позивачем у односторонньому порядку надання послуги з управління будинком та припинення нарахування плати за таку послугу не свідчать про наявність такої підстави для припинення дії Договору як остаточне припинення користування електричною енергією, так як визначена Договором підстава передбачає зупинення усіх технічних і технологічних процесів та робіт в електроустановці об`єкта, що розташована до вводу в багатоквартирний будинок, та - від`єднання усього багатоквартирного будинку від мереж оператора системи, а такі процеси в функціонуванні електроустановки як використання за призначенням електричної енергії, її зберігання, транспортування до побутових споживачів зупинені не були, від`єднання електроустановки не відбулося та на баланс до іншого балансоутримувача на підставі необхідних актів внутрішньобудинкові електричні мережі також передані не були, тому висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового припинення дії Договору є помилковими.

Відтак наведені у рішенні висновки суду попередньої інстанції, зроблені без належного аналізу змісту оскаржуваного договору та відсутніх в матеріалах справи додатків до нього, а також відповідних аргументів відповідача, про які йшолся вище.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з цим Північний апеляційний господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналіз змісту цієї статті свідчить, що нею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічну правову позицію викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18; від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).

Слід зауважити, що Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

З урахуванням наведеного, надаючи правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, судова колегія, керуючись стандартом доказування «вірогідності доказів», дійшла висновку, що місцевим господарським судом прийнято необґрунтоване рішення про часткове задоволення позову Комунального підприємства «Сумитеплоенергоцентраль» Сумської міської ради до Акціонерного товариства «Сумиобленерго» про визнання припиненою дію договору № 1612896 від 01.01.2019 «Про надання послуг з розподілу електричної енергії».

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Сумиобленерго" підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Сумської області від 05.07.2021 - скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумиобленерго" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 05.07.2021 у справі № 920/179/21 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позову Комунального підприємства "Сумитеплоенергоцентраль" Сумської міської ради до Акціонерного товариства "Сумиобленерго", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1. ОСББ "Провулок Терезова-3"; 2. ОСББ "Центр-С"; 3. ОСББ "Пляжний"; 4. ОСББ "Окта-Дім"; 5. ОСББ "Воскресенська 12"; 6. ОСББ "Гамалія-26"; 7. ОСББ "Обрій-Суми"; 8. ОСББ "Суми-3000"; 9. ОСББ "Поліс"; 10. ОСББ "ППУ-89"; 11. Виконавчий комітет Сумської міської ради, про визнання припиненою дію договору №1612896 від 01.01.2019 та додатків до нього, - відмовити.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Сумитеплоенергоцентраль" Сумської міської ради (вул.Петропавлівська, №70 (4 поверх), м. Суми, 40000, ) на користь Акціонерного товариства «Сумиобленерго»(вул. Івана Сірка, 7, м. Суми, 40035, ) 3405,00 (три тисячі чотириста п`ять) грн. - судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Сумської області видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Справу № 920/179/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.05.2022

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

О.М. Гаврилюк