ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.06.2022 Справа № 914/158/22

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

заяви Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, м. Львів

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі № 914/158/22

за позовом Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, м. Львів

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Елайтінг Плюс», м. Київ,

до відповідача 2 Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, м. Львів

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

Представники сторін не викликалися.

ВСТАНОВИВ

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває позовна заява Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елайтінг Плюс» та Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

06.06.2022 позивачем у справі подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 1650/22).

Така заява мотивована тим, що позивач, подавши позов про визнання недійсним договору купівлі- продажу нерухомого майна від 15.11.1994, за яким відбулось, на його переконання, незаконне відчуження автостоянки АДРЕСА_1 від позивача до відповідача, в разі задоволення такого позову отримає повернення у свою власність зазначеної автостоянки і це буде ефективним захистом прав позивача. Позивач також зазначає, що нещодавно довідався про наявність на різних сайтах в мережі Інтернет оголошення про продаж спірного майна - автостоянки на АДРЕСА_1 . Зазначені обставини, на переконання позивача, вказують на існування очевидної ймовірності відчуження спірного майна, оскільки наявність вищевказаного оголошення вказує на те, що власник такого майна або інша уповноважена ним особа вчиняє дії, спрямовані на продаж цього майна.

Також позивачем після подання позову було виявлено перехід права власності на спірне майно до ТОВ «Концертно-спортивний комплекс «Львів», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 298029909 від 04.02.2022. З цієї ж довідки вбачається, що право власності на спірне майно до вказаної юридичної особи перейшло на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2016, посвідченого нотаріально. Позивачу про наявність такого договору від 2016 року нічого відомо не було.

Внаслідок цього позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову у справі № 914/158/22 шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, держателем та адміністратором якого є Міністерство юстиції України, вчиняти дії, спрямовані на внесення змін в державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в частині зміни інформації про власників об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі прохідної, позначеної літ. «А-2» площею 27,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2 ) і яка входить в склад автостоянки на АДРЕСА_2 .

Такий захід забезпечення позову дозволить забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, що і є основною метою і підставою вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд зазначає про наявність підстав для забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Факт перепродажу спірного майна, що є предметом у оскаржуваному заявником договорі, підтверджено достатніми доказами. Розміщення відповідачем чи іншою особою відповідних оголошень в мережі Інтернет щодо продажу автостоянки у АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_4 ), перехід права власності на спірне майно до ТОВ «Концертно-спортивний комплекс «Львів» на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2016 свідчать про вчинення дій, які у подальшому можуть ускладнити виконання судового рішення у справі № 914/158/22 у випадку, якщо позовні вимоги будуть задоволені. У свою чергу це перешкоджатиме відновленню порушених прав та інтересів позивача, тому суд вважає за доцільне вжити заходів забезпечення позову у цій справі.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд вважає, що слід вжити заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відповідним органам реєструвати відчуження чи зміни у праві власності на об`єкт нерухомого майна.

Такий підхід ґрунтується на принципі верховенства права, закріпленому у статті 129 Конституції України, відповідає засадам справедливого суду, закріпленим у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відображає реалізацію принципу необхідності дотримання при обранні заходу забезпечення позову належного балансу інтересів всіх зацікавлених осіб.

Заходи забезпечення позову, які вважає за необхідне вжити суд, не зупиняють діяльності відповідачів та не порушують прав третіх осіб, а є спрямованими на їх захист, запобігають ймовірним порушенням прав позивача і не суперечать ст. 137 ГПК України.

Як встановлено ч.ч. 5-6 ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість поданої заяви про забезпечення позову та необхідність вжиття заходів, про які просить заявник.

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходів забезпечення позову.

3. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, держателем та адміністратором якого є Міністерство юстиції України, вчиняти дії, спрямовані на внесення змін в державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в частині зміни інформації про власників об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі прохідної, позначеної літ. «А-2» площею 27,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2 ) і яка входить в склад автостоянки на АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

4. Дана ухвала набирає законної сили в день її постановлення, тобто 08.06.2022.

5. Ухвала є виконавчим документом в розумінні ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років.

6. Стягувачем за цією ухвалою є: Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, м. Львів, вул. Сосюри, 46 (ідентифікаційний код 05508737)

7. Боржниками за цією ухвалою є: державні реєстратори прав на нерухоме майно, держателем та адміністратором якого є Міністерство юстиції України, що можуть вчиняти дії, спрямовані на внесення змін в державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в частині зміни інформації про власників об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі прохідної, позначеної літ. «А-2» площею 27,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2 ) і яка входить в склад автостоянки на АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та в строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 08.06.2022.

Суддя Гоменюк З.П.