ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" червня 2022 р. Справа№ 910/7467/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

секретар судового засідання: Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

позивач: Базалюк О.Ю., Горбовий В.А.;

відповідач -1: не з`явились;

відповідач -2: не з`явились;

відповідач -3: не з`явились;

відповідач -4: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 (повний текст складено 20.09.2021)

у справі №910/7467/21 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова мостова компанія"

2) Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд"

4) Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва"

про стягнення 17 333 171,82 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова мостова компанія", Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському", Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд", Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" про стягнення 17 333 171,82 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/7467/21 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/7467/21 скасовано частково. Позовні вимоги задоволено до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова мостова компанія". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова мостова компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" заборгованість у розмірі 13 561 288 грн 31 коп., інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 1 224 434 грн 87 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 507 249 грн 44 коп., грошові кошти у розмірі 2 040 199 грн 20 коп., в якості відшкодування оплати оренди бурової установки по договору № 2419-БС оренди будівельної техніки від 01.07.2019. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова мостова компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" 259 997 грн 58 коп. судового збору за подання позовної заяви та 389 996 грн 36 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 залишено без змін.

04.01.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова мостова компанія" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 800 000,00 грн.

21.01.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова мостова компанія" надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/7467/21.

24.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла справа №910/7467/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" про ухвалення додаткового рішення призначено на 21.02.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Суліма В.В. з 21.02.2022 на лікарняному, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення 21.02.2022 не відбувся.

Крім того, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" про ухвалення додаткового рішення призначено на 01.06.2022.

Відповідачі-1, -2, -3, -4 у судове засідання, призначене на 01.06.2022, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, беручи до уваги, що явка відповідачів-1, -2, -3, -4 обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у відсутність відповідачів-1, -2, -3, -4.

Представники позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "Easy Con" 01.06.2022 підтримали доводи заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав, викладених у ній та просили її задовольнити.

Розглянувши вказану заяву та дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 800 000,00 грн Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" до заяви про ухвалення додаткового рішення долучило: копію договору № 01/11/2020 (цивільно-правова угода) про надання консультаційно-юридичних послуг від 01.11.2020; копії рахунків-фактур № 01/29.12.2020 від 29.12.2020 на суму 60 000 грн; №02/12.08.2021 від 12.08.2021 на суму 60 000 грн; №03/01.09.2021 від 01.09.2021 на суму 60 000 грн; №04/09.09.2021р. від 09.09.2021 на суму 60 000 грн; №05/10.10.2021р. від 10.10.2021 на суму 60 000 грн; № 06/24.11.2021 від 24.11.2021 на суму 60 000 грн; копії актів виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) до договору 01/11/2020 (цивільно-правова угода) від 29.12.2020; від 12.08.2021; від 01.09.2021; від 09.09.2021; від 10.10.2021; від 24.11,2021; копії платіжних доручень № 5026 від 04.02.2021 на суму 60 000 грн; № 6429 від 13.08.2021 на суму 60 000 грн; № 6629 від 09.09.2021 на суму 60 000 грн; № 7034 від 13.10.2021 на суму 60 000 грн; № 7370 від 24.11.2021 на суму 60 000 грн; копію акту звірки взаємних розрахунків станом на 28.12.2021; копію договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 01.11.2020.

Дослідивши матеріали справи та долучені до заяви додатки, колегія суддів зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" звернулось (поштою) до Господарського суду міста Києва з позовною заявою - 07.05.2021.

Проте, з поданих позивачем рахунків-фактури та актів виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) вбачається, що послуги по договору №01/11/2020 (цивільно-правова угода) про надання консультаційно-юридичних послуг від 01.11.2020 були надані на загальну суму 360 000 грн з 01.11.2020 по 01.05.2021:

у рахунку-фактурі № 01/29.12.2020 від 29.12.2020 та акті виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) 29.12.2020 зазначено, що надано послуги по договору з 01.11.2020 по 01.12.2020 на суму 60 000 грн;

у рахунку-фактурі 02/12.08.2021 від 12.08.2021 та акті виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) 12.08.2021 зазначено, що надано послуги по договору з 01.12.2020 по 01.01.2021 на суму 60 000 грн;

у рахунку-фактурі 03/01.09.2021 від 01.09.2021 та акті виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) 01.09.2021 зазначено, що надано послуги по договору з 01.01.2021 по 01.02.2021 на суму 60 000 грн;

у рахунку-фактурі 04/09.09.2021 від 09.09.2021 та акті виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) 09.09.2021 зазначено, що надано послуги по договору з 01.02.2021 по 01.03.2021 на суму 60 000 грн;

у рахунку-фактурі 05/10.10.2021 від 10.10.2021 та акті виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) 10.10.2021 зазначено, що надано послуги по договору з 01.03.2021 по 01.04.2021 на суму 60 000 грн;

у рахунку-фактурі 06/24.11.2021 від 24.11.2021 та акті виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) 24.11.2021 зазначено, що надано послуги по договору з 01.04.2021 по 01.05.2021 на суму 60 000 грн.

Крім того, колегія суддів вказує, що надані товариством рахунки-фактури та акти виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) на загальну суму 360 000 грн не містять деталізації наданих послуг, на підставі чого формувалася ціна послуг та не зазначено час витрачений на підготовку та/або надання послуг. Також, із зазначених документів вбачається, що позивач просить стягнути кошти за послуги, які стосуються поточної діяльності товариства, зокрема його внутрішнього документообігу та корпоративного управління.

Відтак, подані заявником рахунки-фактури та акти виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) на загальну суму 360 000 грн не стосуються судових витрат, що пов`язані з розглядом справи.

Колегія суддів звертає увагу, що заявник взагалі не надав рахунків-фактури та актів виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) судових витрат, що пов`язані з розглядом справи на суму 440 000 грн (800 000 грн - 360 000 грн = 440 000 грн).

Більш того, колегія суддів встановила, що, всупереч ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу, заявником не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із тим, що заявник не надав належних рахунків-фактури, актів виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) та детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, подання якмх є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

2. Матеріали справи №910/7467/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття суддями та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 02.06.2022.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун