ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/124/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49000, м. Дніпро, вул. Севастопольська, буд. 26 -А, кв. 18, ) до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, код ЄДРПОУ ВП 05425046) про стягнення в розмірі 178 800 грн 00 коп.

у судове засідання з`явилися:

- від позивача: Гусаров Владислав Олександрович (в режимі ВКЗ);

- від відповідача: Бондаренко Олександра В`ячеславівна (в режимі ВКЗ);

ВСТАНОВИВ:

14.02.2022 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (далі - ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ", позивач) надійшов позов до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ", відповідач), у якому позивач просить суд, посилаючись на ст. ст. 11, 15, 202, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 161, 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) стягнути з відповідача 178 800 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" посилається на невиконання ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" своїх зобов`язань за Договором поставки № 53-122-01-21-11458, укладеного між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) 22.11.2021 року, в частині повного проведення розрахунків, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість.

Ухвалою суду від 21.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/124/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 17.03.2022 року, запропоновано відповідачу у строк протягом 15-ти днів з дня отримання даної ухвали подати до суду відзив на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, запропоновано позивачу у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України; запропоновано відповідачу у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України.

01.03.2022 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи по суті у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

02.03.2022 року та 12.03.2022 року на офіційну електронну пошту суду від відповідача надійшли ідентичні відзиви, у якому ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" відповідач визнав суму основного боргу у розмірі 178 800 грн 00 коп. та просить суд вирішити питання про повернення позивачеві 50 % судового збору сплаченого ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" за позовні вимоги про стягнення основного боргу.

У відзиві викладено клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

15.03.2022 року на поштову адресу суду надійшов відзив відповідача у паперовому вигляді.

17.03.2022 року на офіційну електронну пошту суду від позивача прийшло клопотання про проведення судового засідання 17.03.2022 року без участі представника ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ".

Разом з цим, 17.03.2022 року судове засідання не відбулося.

Ухвалою суду від 28.04.2022 року судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25.05.2022 року.

04.05.2022 року на офіційну електронну пошту суду від позивача надійшла відповідь на відзив та заява про проведення судового засідання 25.05.2022 року з розгляду справи по суті в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 10.05.2022 року заяву ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" задоволено, постановлено провести судове засідання 25.05.2022 року з розгляду справи № 918/124/22 по суті із представником позивача Гусаровим Владиславом Олександровичем в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 25.05.2022 року клопотання ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ", викладене у відзиві, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 918/124/22 задоволено, постановлено провести судове засідання 25.05.2022 року о 15:00 год. з розгляду справи № 918/124/22 по суті у Господарському суді Рівненської області із представником відповідача Годицьким Альбертом Ігоровичем та/або з Бондаренко Олександрою В`ячеславівною в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

25.05.2022 року учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 ГПК України, при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 178 800 грн 00 коп. основного боргу.

Присутній в режимі ВКЗ представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд повернути 50 % судового збору сплаченого позивачем при поданні позову за позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

22.11.2021 року між ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (далі - постачальник) та ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - замовник) укладено договір поставки № 53-122-01-21-11458 з додатками (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № l (додаток 1 до Договору).

Предметом поставки по даному договору є продукція 42110000-3 Кільця поршневі, яка передбачена специфікацією до даного Договору. (п. 1.2. Договору).

Місцем виконання даного договору є місто Вараш Рівненської області (п. 1.4. Договору).

Як вбачається із Договору, сторони обумовили між собою ціну та суму Договору, строки і умови поставки, кількість, асортимент та якість продукції, гарантії постачальника, порядок проведення розрахунків, тару і пакування, передачу і приймання продукції, відповідальність сторін, антикорупційні застереження, непереборну силу, дію договору та прикінцеві його положення.

Так, згідно з п. 2.1. Договору ціна продукції, що поставляється, складає 149 000 грн 00 коп., крім того ПДВ 20 % - 29 800 грн 00 коп.

Загальна сума Договору (вартість продукції) становить 178 800 грн 00 коп. (п. 2.2. Договору).

Пунктом 2.3 Договору, визначено, що кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації №1 (Додаток№1).

Судом встановлено, що підписанням специфікації № 1 до Договору Постачальником та Замовником погоджено кількість та ціну за одиницю товару, а також його загальну вартість - 178 800 грн 00 коп.

Згідно п.8.4 Договору датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної Вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення продукції переходить до Замовника з моменту поставки продукції.

У відповідності до п. п. 6.1, 6.2 Договору оплата за поставлену продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію. Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

У відповідності до п. 12.1. Договору останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів, які застосовують печатку). Строк дії даного договору по 30.06.2022 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків.

Зазначений договір з додатками № 1 від 22.11.2021 року (специфікація № 1 та № 2) підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Листом вх. № 267 від 13.12.2021 року позивач попередив відповідача про намір відвантажити товар за Договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору постачальник відвантажив товар для одержувача Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом" на суму 178 800 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № ДК-00113 від 16.12.2021 року.

Як вбачається із видаткової накладної, товар на суму 178 800 грн 00 коп., отриманий зав. скл. Веремчук О.С. за довіреністю від 20.12.2021 року.

23.12.2021 року було виготовлено ярлик на придатну продукцію № 1-8-499.

Податкова накладна № 4 від 16.12.2021 року зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.01.2022 року за № .

Відтак судом встановлено, що враховуючи умови п. 6.1. Договору у відповідача виник обов`язок з оплати за поставлену продукцію у розмірі 178 800 грн 00 коп. до 07.02.2022 року включно (останній день оплати).

Оскільки відповідачем не було оплачено за поставлений товар, з метою досудового врегулювання спору позивачем направлено для відповідача претензію № 20 від 07.02.2022 року.

Однак заборгованість у розмірі 178 800 грн 00 коп. за поставлену по Договору продукцію не оплачена відповідачем у добровільному порядку.

Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про стягнення з нього основного боргу у розмірі 178 800 грн 00 коп.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отримання відповідачем продукції на загальну суму 178 800 грн 00 коп. за видатковою накладною № ДК-00113 від 16.12.2021 року без заперечень на склад, та виготовлення 23.12.2021 року ярлика на придатну продукцію № 1-8-499, що передбачено п. 6.1 Договору, підтверджує факт здійснення сторонами господарської операції поставки та прийняття продукції саме на виконання договірних зобов`язань за Договором поставки № 53-122-01-21-11458 від 22.11.2021 року.

Також як свідчать матеріали справи, замовник (покупець, відповідач), не відмовився прийняти товар, заперечень щодо ціни, кількості, якості чи комплектності товару не має, визнав заборгованість у розмірі 178 800 грн 00 коп. у відзиві.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач в порушення вимог ЦК України та ГК України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлений товар своєчасно не розрахувався, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнав у повному обсязі, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 178 800 грн 00 коп. (основний борг).

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд на підставі доказів, наданих позивачем, встановив факт перебування сторін у договірних відносинах та встановив факт порушення відповідачем прав позивача.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог про стягнення основного боргу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 178 800 грн 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з вимогою про стягнення коштів у сумі 178 800 грн 00 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 178 800 грн 00 коп. позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 2 682 грн 00 коп.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у необхідному розмірі 2 682 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6148 від 08.02.2022 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до норм ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов в частині стягнення основного боргу у розмірі 178 800 грн 00 коп., про що зазначив у першій заяві поданій ним по суті спору, суд вбачає за можливе застосування ст. 130 ГПК України до спірних правовідносин та стягнення з відповідача 50 % залишку сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2 682 грн 00 коп. у зв`язку з визнанням позову відповідачем - в розмірі 1 341 грн 00 коп.

На підставі ст. ст. 129 та 130 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 1 341 грн 00 коп. (50 % сплаченого позивачем судового збору за позовні вимоги про стягнення основного боргу).

Інша частина судового збору у розмірі 1 341 грн 00 коп. підлягає поверненню позивачу на підставі ухвали суду.

Крім того, як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача судові втрати на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 7 000 грн 00 коп.

Господарський суд, розглянувши вимогу позивача про розподіл судових витрат, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога, дійшов висновку про її задоволення, виходячи з такого.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Отже, у положеннях ГПК України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ст. 124 ГПК). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою позовної заяви, оскільки з огляду на положення ч.ч. 5-7 ст. 129 ГПК попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, сприяє обізнаності іншої сторони про приблизну суму судових витрат, яка може бути покладена на неї за результатами розгляду справи, надає можливість іншій стороні підготуватися до спростування чи доведення неспівмірності судових витрат, остаточний розмір яких, проте, може визначатись та доводитись в процесі розгляду справи та не відповідати розміру, вказаному у попередньому розрахунку.

У позовній заяві позивачем зазначено попередній орієнтований розрахунок судових витрат, відповідно до якого, окрім судового збору позивач вказав на понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 000 грн 00 коп.

З матеріалів справи судом встановлено, що правова допомога та представництво інтересів позивача в суді під час розгляду даної справи здійснювалось адвокатом Гусаровим Владиславом Олександровичем, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 4496 від 04.10.2019 року, на підтвердження чого останнім до позовної заяви додано копію свідоцтва, ордеру серія АЕ 1123912 від 10.02.2022 року та довіреності № 5 від 07.02.2022 року.

На підтвердження понесення витрат в сумі 7 000 грн 00 коп. позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 07/02 від 07.02.2022 року, Акт № 10/02 про виконання адвокатом договору про надання правової допомоги № 07/02 від 07.02.2022 року, рахунок на оплату № 1 від 08.02.2022 року на суму 7 000 грн 00 коп. та платіжне доручення № 6147 від 08.02.2022 року на суму 7 000 грн 00 коп.

Позивач не збільшив розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в порівнянні з тим, що були вказані у орієнтовному розрахунку судових витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.02.2022 року між ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (далі - клієнт) та адвокатом Гусаровим Владиславом Олександровичем (далі - адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги № 07/02 (далі - Договір № 07/02).

Згідно з п. 1.1. Договору № 07/02 адвокат зобов`язується надати правові послуги щодо аналізу документів господарської діяльності, визначення правової позиції, складання, оформлення та підготовки для подання до Господарського суду позову до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" щодо стягнення на користь клієнта боргу за договором поставки № 53-122-01-21-11458 від 22.11.2021 року та штрафних санкцій, якщо їх стягнення виявиться можливим згідно вимог діючого законодавства та умов Договору і буде визнано доцільним клієнтом, а клієнт зобов`язується прийняти послуги та оплатити адвокату гонорар на умовах, визначених цим Договором, розмір якого за домовленістю становить 7 000 грн 00 коп.

Згідно з п. 3.1 Договору № 07/02 вид правових послуг, їх обсяг та інші умови надання правових послуг, їх обсягу та інші умови надання правових послуг узгоджуються сторонами в усному порядку та відображаються в Актах наданих послуг (виконаних робіт).

Факт наданих послуг клієнтові підтверджується відповідним Актом про виконання адвокатом цього Договору.

Судом встановлено, що сторони обумовили між собою права і обов`язки сторін, порядок надання послуг та гонорар, строк дії договору ті інші його умови.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до виконання сторонами зобов`язань за цим Договором, але не більше ніж 31.12.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтиском печатки позивача, на час розгляду справи доказів недійсності Договору № 07/02, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.02.2022 року позивач та адвокат Гусаров Владислав Олександрович підписали між собою Акт 10/02 про виконання адвокатом договору про надання правової допомоги № 07/02 від 07.02.2022 року.

Сторони склали акт в підтвердження того, що адвокатом надані, а клієнтом прийняті правові послуги на умовах, визначених договором, а саме:

- вивчення та правовий аналіз первинних документів щодо господарських операцій між ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" та ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" за Договором № 53-122-01-21-11458 від 22.11.2021 р;

- вивчення та правовий аналіз дотримання ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" та ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" вимог Договору № 53-122-01-21-11458 від 22.11.2021 р;

- вироблення правової позиції по справі щодо стягнення заборгованості за Договором № 53-122-01-21-11458 від 22.11.2021 р;

- з`ясування можливості та доцільності пред`явлення вимог щодо стягнення з ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" штрафних санкцій за невиконання Договору № 53-122-01-21-11458 від 22.11.2021 р;

- визначення підсудності спору, аналіз можливості пред`явлення зустрічних позовних вимог з боку відповідача ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ;

- розрахунок ціни позову та суми судового збору;

- складання тексту позову (проекту) і допомога клієнту в оформлені додатків до позову відповідно до вимог ГПК України.

На виконання вищевказаних робіт (надання послуг) адвокатом було витрачено десять годин робочого часу адвоката, вартість однієї години роботи адвоката становить 700 грн 00 коп. розмір гонорару адвоката за надані правові послуги становить 7 000 грн 00 коп.

08.02.2022 року адвокат Гусаров Владислав Олександрович виставив рахунок на оплату за правничі (юридичні) послуги адвоката за договором № 07/02 від 07.02.2022 року у розмірі 7 000 грн 00 коп.

Вказаний рахунок оплачений позивачем у справі, що підтверджується платіжним дорученням № 6147 від 08.02.2022 року із призначенням платежу "за правничі (юридичні) послуги адвоката за договором № 07/02 від 07.02.2022 року без ПДВ" на суму 7 000 грн 00 коп.

З матеріалів справи судом встановлено, усі подані документи від ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" підписані адвокатом Гусаровим Владиславом Олександровичем, а саме: позовні заява № 563/22 від 14.02.2022 року, клопотання про здійснення розгляду справи № 918/124/22 у судовому засіданні 17.03.2022 року без участі представника позивача вх. № 2139/22 від 17.03.2022 року; відповідь на відзив вх. № 1071/22 від 04.05.2022 року; клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції вх. № 3050/22 від 04.05.2022 року.

Отже, матеріалами справи стверджено, що для ТОВ "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" були надані правові послуги адвокатом Гусаровим Владиславом Олександровичем на підставі Договору про надання правової допомоги № 07/02, ордеру та довіреності, також представник позивача був присутній у судовому засіданні 25.05.2022 року в режимі відеоконференції.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача проти стягнення з нього заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката у загальному розмірі 7 000 грн 00 коп.

Так, відповідачем у відзиві викладено клопотання про зменшення витрат позивача понесених на професійну правову допомогу адвоката у справі.

У вказаному клопотанні відповідач вказує, що на його переконання дана справа не є складною і це підтверджується насамперед розглядом даної справи в порядку спрощеного позовного провадження; складання позову не потребувало додаткових експертиз, додаткового аналізу судової практики, складності при формуванні правової позиції, судова практика у даних справах є сталою. Підготовка до розгляду справи не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, не вимагала великого обсягу аналітичної та технічної роботи, оскільки предметом спору у даній справі була відсутність оплати за поставлений товар.

На думку відповідача заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в цьому випадку не відповідає критеріям розумності, співмірності, справедливості.

Також відповідач зазначає, що відповідач не заперечує щодо стягнення заборгованості за договором поставки, а тому спору між сторонами як такого фактично немає, що в свою чергу також говорить про неспівмірність та безпідставність заявленої суми витрат у розмірі 7 000 грн 00 коп.

Відтак відповідач просить суд зменшити розмірі необґрунтовано завищених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зауважує, що процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 823/2638/18 та від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18).

Крім того, суд бере до уваги, що при погодженому між адвокатом та клієнтом фіксованому розмірі гонорару у сумі 7 000 грн 00 коп. останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Ла-вентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи була їх сума обґрунтованою.

У даному випадку суд приймає до уваги, ті обставини, що справа № 918/124/22 розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, стосувалася стягнення 178 800 грн 00 коп. заборгованості, сума якої виникла на підставі договору поставки; у справі було проведено 1 судове засідання, за результатами якого ухвалено рішення у зв`язку із визнанням відповідачем суми позову.

Адвокат та Клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, погодили між собою розмір та вартість такої допомоги у сумі 7 000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відтак оскільки як вбачається із Договору між позивачем та його адвокатом узгоджено фіксований розмір гонорару, що становить 7 000 грн 00 коп., а відтак означене вказує на те, що дана сума не потребує надання детального опису та аналізу проведених робіт.

При цьому в матеріалах справи міститься акт № 10/02 від 10.02.2022 року про виконання адвокатом договору про надання правової допомоги № 07/02 від 07.02.2022 року.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не збільшив суму витрат, яку вказував як орієнтовну та заявив до стягнення з відповідача судові витрати на професійну (правничу) допомогу адвоката у розмірі 7 000 грн 00 коп.

Вказана сума понесених витрат позивачем на професійну (правничу) допомогу адвоката позивача підтверджена належними та допустимими доказами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення відповідача, у яких ДП "НАЕК" "ЕНЕРГОАТОМ" в особі ВП "РАЕС" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" просив суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими, при цьому відповідач не вказав на яку суму слід зменшити такі витрати.

Господарський суд дійшов висновку, що заявлена вимога у розмірі 7 000 грн 00 коп. відповідає критеріям розумності, а заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом Гусаровим Владиславом Олександровичем робіт (наданих послуг); пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову у розмірі 178 800 грн 00 коп.

Суд встановив, що витрати на правничу правову допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп. були оплачені позивачем та дійшов висновку, що витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката позивача у розмірі 7 000 грн 00 коп. є витратами на професійну правничу допомогу у справі № 918/124/22 відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, при цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат 7 000 грн 00 коп. не є надмірним чи завищеним.

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 року у справі № 910/353/19, від 19.07.2021 року у справі № 910/16803/19, від 01.09.2021 року у справі № 910/13034/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах "Двойних проти України", "Гімайдуліна і інших проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.10.2020 року у справі № 911/735/19).

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є стягнення з відповідача на користь позивача 7 000 грн 00 коп. витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 196, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, код ЄДРПОУ ВП 05425046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49000, м. Дніпро, вул. Севастопольська, буд. 26 -А, кв. 18, ) 178 800 (сто сімдесят вісім тисяч) грн 00 коп.

3. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, код ЄДРПОУ ВП 05425046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49000, м. Дніпро, вул. Севастопольська, буд. 26 -А, кв. 18, ) 1 341 (одна тисяча триста сорок одна) грн 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, код ЄДРПОУ ВП 05425046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ" (49000, м. Дніпро, вул. Севастопольська, буд. 26 -А, кв. 18, ) 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 30 травня 2022 року.

Суддя Романюк Ю.Г.