ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 923/576/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Калітінського М.Ю.,

представників учасників справи:

Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" - не з`явилися,

Акціонерного товариства "Банк Альянс" - не з`явилися,

Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирик Ольги Анатоліївни - не з`явилися,

Приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Євгенія Віталійовича - не з`явилися,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар" - Кочмарука М.В. (адвокат)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 (суддя Нікітенко С.В.)

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 (колегія суддів: Принцевська Н.М., Діброва Г.І., Ярош А.І.)

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" (далі - Завод)

до Акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - Банк)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирик Ольги Анатоліївни,

2) Приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Євгенія Віталійовича,

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар" (далі - ТОВ "Авансар")

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

СУТЬ СПОРУ

1. У 2020 році сторони уклали іпотечний договір у якості забезпечення виконання зобов`язань Заводу перед Банком за кредитним договором. Цей договір був посвідчений нотаріально.

2. У 2021 році нотаріус вчинив вчинив виконавчий напис про стягнення з Заводу заборгованості.

3. Завод звернувся із позовом до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

4. Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив. Суд апеляційної інстанції залишив рішення суду першої інстанцї без змін. Завод звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

5. Перед Верховним Судом постало питання, чи є спірною заборгованість в частині процентів, нарахованих згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та умовами договору за неправомірне користування кредитними коштами.

6. Верховний Суд касаційну скаргу залишив без задоволення, виходячи з таких мотивів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи, встановлені судами

7. 04.02.2020 Банк і Завод уклали Договір №20-017/ЮК про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії (далі - Кредитний договір), із змінами, внесеними Договором про внесення змін та доповнень №1 від 12.10.2020 (далі - Договір про внесення змін №1) та Договором про внесення змін та доповнень №2 від 24.12.2020 (далі - Договір про внесення змін №2).

8. Відповідно до умов Кредитного договору кінцевий термін повернення заборгованості - 10.12.2020 (згідно з Договором про внесення змін №2 - 12.01.2021) (п.1.1).

9. 12.10.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. посвідчила та зареєструвала в реєстрі за №1752 Іпотечний договір, укладений сторонами у якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором (далі - Іпотечний договір).

10. Відповідно до умов Іпотечного договору:

- іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, зокрема, у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за Кредитним договором воно не буде виконано іпотекодавцем належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні суми кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті сум нарахованих процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісійних винагород тощо, у встановлені Кредитним договором строки, в тому числі у випадках дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором, тощо (п.6.1);

- звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом на розсуд іпотекодержателя, відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі:

1) рішення суду (п.6.3.1);

2) виконавчого напису нотаріуса; для отримання виконавчого напису Іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості іпотекодавця за Кредитним договором, а саме: заяву про невиконання іпотекодавцем умов Кредитного договору, розрахунок заборгованості, свій примірник цього Договору; виконавчий напис вчиняється на примірнику даного Договору, який після нотаріального посвідчення повертається іпотекодержателю (п.6.3.2);

3) шляхом позасудового врегулювання; при цьому позасудове врегулювання здійснюється згідно з застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому Договорі (п.6.4), або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя (п.6.3.3).

11. Відповідно до меморіального ордеру від 06.02.2020 №7551 на виконання умов Кредитного договору Завод надав Банку грошові кошти в сумі 482 000,00 доларів США.

12. У встановлений Кредитним договором строк Завод свої зобов`язання не виконав, грошові кошти Банку не повернув.

13. 03.02.2021 Банк направив Заводу лист-вимогу №31.1/434 про усунення порушення та сплату заборгованості станом на 03.02.2021 в сумі 496 376,79 доларів США з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 481 999,99 доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період з 01.12.2020 по 03.02.2021 (включно) - 14 376,80 доларів США; у листі було вказано, що цей лист-вимога, відповідно до ст.35 Закону "Про іпотеку" та п.6.2. Іпотечного договору, одночасно є повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі Іпотечного договору, у разі невиконання вимоги про погашення заборгованості за Кредитним договором в термін до 05.03.2021 (включно).

14. 09.02.2021 Завод отримав лист-вимогу від 03.02.2021 №31.1/434.

15. 25.02.2021 Завод сплатив проценти за користування кредитом у розмірі 1 770,00 доларів США.

16. Банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса, до якої додав:

- оригінал Іпотечного договору;

- засвідчену копія Кредитного договору;

- засвідчену стягувачем копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання від 03.02.2021 №31.1/434;

- оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання від 03.02.2021 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення від 09.02.2021;

- оригінал довідки Банку про ненадходження платежу від 07.04.2021 за №05/1555;

- розрахунок заборгованості Заводу перед Банком за Кредитним договором станом на 07.04.2021;

- належним чином засвідчену копію меморіального ордеру від 06.02.2020 №7551.

17. 07.04.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. вчинила виконавчий напис про стягнення з Заводу на користь Банку заборгованості, який зареєстрований в реєстрі за №648.

18. 08.04.2021 приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Пирожок Є.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65069721.

19. 12.04.2021 складено постанову про опис та арешт майна (коштів) Заводу.

Короткий зміст позовних вимог

20. 26.04.2021 Завод звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Банку, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., зареєстрований в реєстрі за №648, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Кредитним договором (разом з договорами про внесення змін та доповнень) за рахунок майна, зазначеного в Іпотечному договорі, на загальну суму 511 800,32 доларів США, яка складається із суми за простроченим кредитом в розмірі 481 999,99 доларів США та за простроченими процентами в сумі 29 800,33 доларів США.

21. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням нотаріусом вимог статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису; Завод зазначив, що Банк не надав приватному нотаріусу підтвердження щодо часткової оплати за вимогою-листом; стягувана у виконавчому написі заборгованість є спірною, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню; виконавчий напис міг вчинятися нотаріусом на нотаріально посвідченому договорі, який містить умови про встановлення заборгованості або звернення стягнення на майно, на підставі виконавчого напису, а Іпотечний договір такої не містить; порушення умов Іпотечного договору не могло бути підставою для вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, а відповідач повинен був звернутись до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

22. Господарський суд Херсонської області рішенням від 22.10.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022, у задоволенні позову відмовив повністю, а також скасував заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.04.2021.

23. Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовані тим, що підстави звернення Банку до нотаріуса для вчинення виконавчого напису є безумовними, безспірність вимог є доведеною, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

24. Суди попередніх інстанцій, зокрема, зазначили:

- для вчинення виконавчого напису були надані всі документи, передбачені чинним законодавством;

- доводи позивача, що заборгованість є спірною, не обґрунтовані, так як в розрахунку заборгованості станом на 07.04.2021, наданому відповідачем нотаріусу, була врахована сума, сплачена позивачем після отримання вимоги;

- позивач не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за Кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

25. 15.02.2022 Завод звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

26. 21.02.2022 на адресу Верховного Суду надійшло уточнення до касаційної скарги.

27. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в касаційній скарзі (з урахуванням уточнення до неї) скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК.

28. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначив, що:

- суди попередніх інстанцій неправильно застосували статті 87, 88 Закону "Про нотаріат", статті 625, 1048, 1050 ЦК, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), та не врахували висновки Верховного Суду щодо їх застосування, викладені у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо можливості віднесення нарахування відсотків у порядку ст.625 ЦК до безспірної заборгованості у розумінні ст.88 Закону "Про нотаріат";

- відсутній висновок Верховного Суду щодо співвідношення норм ст.1048 ЦК та ст.625 ЦК у сукупності із ст.88 Закону "Про нотаріат";

- відсутній висновок Верховного Суду щодо того, чи може проставлятися виконавчий напис нотаріуса для стягнення з боржника заборгованості, що виникла на підставі ст.625 ЦК.

29. Скаржник, зокрема, зазначає:

- направивши 03.02.2021 листа з вимогою про усунення порушення та зазначивши, що цей лист одночасно є повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки, Банк обмежив себе у праві нарахування відсотків за користування кредитними коштами в порядку ст.1048 ЦК;

- правовідносини сторін з 03.02.2021 у частині оплати користування коштами, мали б вже регулюватись ст.625 ЦК, яка за своєю правовою природою не може відноситись до безспірних вимог;

- скаржник здійснив часткове погашення заборгованості після 03.02.2021, а тому сума заборгованості була зменшена;

- нарахування відсотків за користування кредитними коштами у період з 03.02.2021 по 07.04.2021 суперечить висновкам Верховного Суду.

30. 10.05.2022 до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ "Авансар" на касаційну скаргу, у якому товариство зазначає:

- оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, ухваленими з дотриманням норм матеріального та процесуального права;

- постанова Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, на яку посилається скаржник, ухвалена у правовідносинах, які не є подібними до справи, що розглядається;

- розрахунок боргу було проведено відповідно до норм законодавства та положень Кредитного договору; жодних інших розрахунків скаржник не надав;

- для вчинення виконавчого напису були надані всі документи, що передбачені чинним законодавством;

- жодних доказів того, що сума боргу, яка зазначена у виконавчому написі, є спірною скаржник не надав.

31. ТОВ "Авансар" у відзиві також зазначило, що сума судових витрат, які воно очікує понести за розгляд справи у суді касаційної інстанції становить 40 000,00 грн.

32. 23.05.2022 від Банку до Верховного Суду надійшли пояснення, відповідно до яких:

- у листі-вимозі від 03.02.2021 №31.1/434 серед іншого Банк наголосив на необхідності уточнення суми заборгованості на дату її фактичного погашення у зв`язку з щоденною зміною розміру нарахованих процентів за користування кредитними коштами та можливістю нарахування Банком штрафних санкцій (пеня, штраф);

- у період з 30.02.2021 по 07.04.2021 залишок простроченої заборгованості зі сплати процентів збільшився з 27 581,81 доларів США до 29 800,33 доларів США (підтверджується розрахунком заборгованості станом на 07.04.2021);

- факт часткової сплати 1 770,00 доларів США за Кредитним договором сам по собі не є доказом недотримання вимоги про безспірність вимог кредиторів (посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц);

- суд першої інстанції дійшов висновків про те, що розрахунок заборгованості, який був наданий 07.04.2021 нотаріусу, є арифметично правильним; існування заборгованості за Кредитним договором в тому розмірі, що зазначений у виконавчому надписі, на час його винесення позивач не заперечував.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

33. Верховний Суд ухвалою від 07.04.2022 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Заводу, розгляд касаційної скарги призначив на 25.05.2022.

34. Також Верховний Суд ухвалою від 07.04.2022 зупинив дію рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №923/576/21 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

35. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди Заводу з тим, що заборгованість, щодо якої було вчинено виконавчий напис, є безспірною.

36. Так, скаржник зазначає, що з моменту пред`явлення вимоги кредитора до боржника, нарахування відсотків за користування грошовими коштами набуває спірного характеру, а тому розрахунок суми заборгованості станом на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса (а не на момент пред`явлення вимоги до боржника) є таким, що суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. Оскільки нарахована сума боргу є спірною, то виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням ст.88 Закону "Про нотаріат".

37. Відповідно до ч.1 ст.88 Закону "Про нотаріат" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

38. Підпунктами 3.2, 3.5 п.3 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

39. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що, здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (подібні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №916/1293/18).

40. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

41. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

42. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №310/9293/15. Зокрема, боржник, в свою чергу, з метою захисту своїх прав не позбавлений можливості подати позовну заяву до суду для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, як з підстав необ?єктивності вимог стягувача (неправильна сума заборгованості, сплив строків давності тощо), так і з підстав порушення процедури вчинення такого напису нотаріусом.

43. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

44. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

45. Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №916/3006/17.

46. У постанові від 25.05.2021 у справі №149/1499/18 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що правовідносини стосовно здійснення позикодавцем права на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного терміну є різними за змістом.

47. Як неодноразово зауважувала Велика Палата Верховного Суду, термін "користування чужими грошовими коштами" (ст.536 ЦК) використовується у двох ситуаціях: 1) одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; 2) прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (ст.1048 ЦК), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (ст.625 ЦК) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (пункти 34, 35, 38) і від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 (пункти 6.20-6.24)).

48. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

49. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, на висновки з якої посилається скаржник, зазначила, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

50. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

51. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Авансар" зазначило, що право Банку на нарахування відсотків за користування кредитними коштами, в тому числі після закінчення строку дії кредитного договору до дати фактичного погашення кредиту передбачено умовами Кредитного договору.

52. ЦК передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627); договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629).

53. У справі, що переглядається, у договорі був встановлений розмір процентів згідно зі ст.625 ЦК (тим самим ця справа за обставинами відрізняється від справи №444/9519/12, на яку посилається скаржник). Так, п.1.2.1. Кредитного договору вказує, що в разі порушення строків повернення кредиту (в тому числі його частини згідно графіку зменшення ліміту кредитування), що передбачені цим договором, процентна ставка за користування кредитом / кредитними коштами встановлюється в розмірі 21% річних у доларах США і нараховується виключно на прострочену суму кредиту, починаючи з дня виникнення такого порушення та закінчується днем погашення простроченої суми кредиту (день погашення простроченої суми кредиту не враховується). Такий розмір процентної ставки є іншим розміром процентів (ст.625 ЦК), що встановлений цим договором, в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання по поверненню кредиту та / або його частини (в т.ч. після настання кінцевого терміну повернення заборгованості відповідно до п.1.3. договору), який погоджено сторонами.

54. Скаржник не пояснив, чому вважає, що заборгованість, нарахована Банком відповідно до ст.625 ЦК та умов Кредитного договору не може вважатися безспірною.

55. Суд першої інстанції вказав, що різниця у сумах, зазначених у листі-вимозі про усунення порушення від 03.02.2021 та у виконавчому написі, виникла у зв`язку із тим, що повідомлення направлялось із сумою заборгованості за кредитом з урахуванням процентів за користування кредитом станом на 03.02.2021, а заява нотаріуса подана із розрахунками заборгованості за кредитом з урахуванням процентів за користування кредитом станом на 07.04.2021. Відповідно, період нарахуванням процентів за користування кредитом збільшився більше ніж на місць.

56. Більше того, суд першої інстанції у рішенні зазначив, що під час розгляду справи в суді представник позивача визнав, що розрахунок заборгованості, який був наданий 07.04.2021 нотаріусу, є арифметично правильним, тобто існування заборгованості за Кредитним договором в тому розмірі, що зазначений у виконавчому написі, на час його винесення позивач не заперечує.

57. Таким чином, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

58. Згідно з ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

59. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

60. Оскільки суд касаційної інстанції залишає рішення судів попередніх інстанцій без змін, то дія таких рішень підлягає поновленню (ст.332 ГПК).

Судові витрати

61. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (ч.14 ст.129 ГПК).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №923/576/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №923/576/21.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

Л. Стратієнко