ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/3100/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван"

до Міністерства юстиції України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спів",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю "Західбуделеватор",

про визнання протиправним та скасування наказу,

(У судове засідання з`явився представник позивача - Голиця В. В.),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" (далі - ТОВ "Стар Інвестмент Ван") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 27.01.2021 № 311/5 "Про задоволення скарги".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що на час прийняття оскаржуваного наказу право власності за спірними об`єктами було перереєстровано за іншою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "Спів" (далі - ТОВ "Спів"), а відтак, відповідач всупереч приписам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" задовольнив скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Західбуделеватор" (далі - ТДВ "Західбуделеватор"). Наказ від 27.01.2021 № 311/5 є незаконним, необґрунтованим, прийнятим із порушенням вимог пункту 2 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 4 Порядку розгляду скарг на рішення, дії, бездіяльність, державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128) та підлягає скасуванню.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, 23.07.2020 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53279079 від 24.07.2020, право власності на адміністративно-виробничі та складські приміщення, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, вул. Автоливмашівська, буд. 8-а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) було зареєстровано за ТОВ "Стар Інвестмент Ван".

13.08.2020 до Міністерства юстиції України від ТДВ "Західбуделеватор" надійшла скарга від 10.08.2020 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, про що свідчить штамп служби діловодства відповідача.

18.11.2020 Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - Колегія) було прийнято висновок, відповідно до якого Колегією встановлено, що державний реєстратор Федорин М. М. прийняв оскаржуване рішення та зареєстрував право власності на нежитлові приміщення за ТОВ "Стар Інвестмент Ван" із порушенням вимог законодавства, оскільки ним не перевірено відповідність поданих документів вимогам чинного законодавства, адже оскаржуване рішення прийняте на підставі копій вимог про усунення порушеного основного зобов`язання не засвідчених в установленому порядку. Крім того, державним реєстратором Федориним М. М. не було встановлено, що порядок звернення стягнення на предмет іпотеки не був передбачений умовами договору іпотеки. Колегією зроблений висновок, що оскаржуване рішення, прийняте державним реєстратором Федориним М. М. з порушенням вимог статей 10, 18, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 61 Порядку № 1127 та підлягає скасуванню.

На підставі висновку Колегії від 18.11.2020 Міністерство юстиції України прийняло наказ від 27.01.2021 № 311/5, яким вирішено:

1. Скаргу ТДВ "Західбуделеватор" від 10.08.2020 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 24.07.2020 № 53279079, прийняте державним реєстратором Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федориним М. М.

3. У задоволенні інших вимог відмовити.

4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

25.11.2020, до моменту прийняття рішення про задоволення скарги, відбулася державна реєстрація права власності за іншою особою - ТОВ "Спів" на спірний об`єкт з реєстраційним номером 101. Наведене підтверджується наявними у матеріалах справи інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та рішенням державного реєстратора про реєстрацію права власності за ТОВ "Спів" від 25.11.2020 № 55349360.

Так, право власності на спірний об`єкт з реєстраційним номером 101 виникло у третьої особи - ТОВ "Спів" на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2020 № 2550.

Згідно з умовами вказаного договору, ТОВ "Стар Інвестмен Ван" (продавець) продало, а ТОВ "Спів" (покупець) прийняло у власність нерухоме майно: адміністративно-виробничі та складські приміщення, що розташовані за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, вул. Автоливмашівська, буд. 8-а, яке складається з наступних складових частин об`єкта: Адміністративно-виробничий корпус А, загальна площа 712,4 м2, майстерня Б, загальна площа 408,3 м2, гараж В, загальна площа 281,2 м2, компресорна Ж, загальна площа 17,3 м2, склад М, загальна площа 7,8 м2, склад Н, загальна площа 100,9 м2.

Саме стосовно вищевказаного майна відповідачем прийнято спірний наказ, яким скасовано реєстрацію права власності за позивачем.

3. Короткий зміст судових рішень у справі

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 (суддя Борисенко І. І.) у справі №910/3100/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 (Мальченко А. О. - головуючий суддя, судді Агрикова О. В., Чорногуз М. Г.), позов задоволено.

Рішення судів аргументовані тим, що Міністерство юстиції України не перевірило належним чином обставини скарги ТДВ "Західбуделеватор", відомості Державних реєстрів, в результаті чого було неправомірно задоволено скаргу за наявності обставин, що зумовлюють обов`язкову відмову в задоволенні скарги. Станом на момент прийняття рішення за результатами розгляду скарги у формі оскаржуваного наказу від 27.01.2021 № 311/5, право власності на нерухоме майно було зареєстроване за ТОВ "Спів", що, виходячи з імперативних приписів п. 2 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", було підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову у задоволенні скарги. Отже, при розгляді скарги ТДВ "Західбуделеватор" від 10.08.2020 та прийнятті оскаржуваного наказу, яким, по суті, затверджено висновок Колегії з розгляду скарг від 18.11.2020, відповідач діяв необґрунтовано, що виключає висновок про правомірність розгляду зазначеної скарги та законність прийнятого наказу. Крім того, рішення за результатами розгляду скарги ТДВ "Західбуделеватор" у формі наказу повинно було бути прийнято Міністерством юстиції України у визначений статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" місячний термін з моменту реєстрації скарги (13.08.2020), а саме, до 23.11.2020, проте такий наказ було прийнято відповідачем 27.01.2021, що свідчить про порушення п. 4 Порядку № 1128.

Посилання відповідача на відсутність порушеного права позивача прийняттям спірного наказу судами відхилені. Так, відповідно до змісту оскаржуваного наказу, відповідач скасував право власності саме за позивачем - ТОВ "Стар Інвестмент Ван". Відповідні висновки щодо скасування рішення про реєстрацію права власності за позивачем, яке на думку відповідача є протиправним, викладені у висновку Комісії від 18.11.2020. У цьому випадку, невиконання власного наказу № 311/5 суб`єктом владних повноважень на час розгляду справи не може свідчити про неможливість його подальшої реалізації. З матеріалів справи вбачається, що ТДВ "Західбуделеватор" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Стар Інвестмен Ван" та ТОВ "Спів" про витребування спірного у даній справі майна з чужого незаконного володіння, у зв`язку з чим Господарським судом Івано-Франківської області 15.03.2021 відкрито провадження у справі № 909/171/21. Таким чином, спірним наказом скасовано майнове право позивача, яке в подальшому він реалізував ТОВ "Спів" шляхом укладення договору купівлі-продажу. При цьому, ТОВ "Спів", хоча і набуло право власності за спірними об`єктами нерухомості, однак в силу вимог закону не є тим суб`єктом, який наділений правом оскаржити спірний наказ, предмет розгляду якого не стосується майнового інтересу такої особи на час розгляду та вирішення скарги.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Міністерство юстиції України звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 у справі №910/3100/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, заявник вважає, що суди не взяли до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, від 21.01.2020 у справі № 910/7815/18, від 11.02.2020 у справі № 922/1159/19 про те, що вирішуючи господарський спір, суду необхідно з`ясувати, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективним за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку правові підстави для задоволення вимог відсутні.

На думку скаржника, скасування рішення від 24.07.2020 № 53279079, прийняте державним реєстратором Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федориним М. М. щодо реєстрації права власності на нежитлові приміщення за ТОВ "Стар Інвестмент Ван" жодним чином не впливає на майнові інтереси позивача, так як з 24.11.2020 на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С. А. відбувся перехід права власності на спірне нерухоме майно до ТОВ "СПІВ". У цьому випадку, скасування оспорюваного наказу не вплинуло б на майновий стан, а також права та обов`язки ТОВ "Стар Інвестмент Ван", яким фактично вже було відчужено вказані нежитлові поміщення третій особі.

Стверджуючи про відсутність порушення строку розгляду скарги, заявник посилається на те, що керуючись пунктом 12 Положення про Міністерство юстиції України, пунктом 12 розділу III Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 № 71/5, Міністром юстиції України було доручено від 23.10.2020 №489/1/48-22 Колегії провести повторний розгляд скарги ТДВ "Західбуделеватор", так як встановлені нею порушення не є суттєвими та такими, що порушують права скаржника. У зв`язку з цим, Колегією було винесено на повторний розгляд вказану скаргу уже на 18.11.2020. Враховуючи вищевказане, Міністерством юстиції України при розгляді скарги ТДВ "Західбуделеватор" від 10.08.2020, зареєстрованої в Міністерство юстиції України - 13.08.2020 було дотримано вимоги статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку № 1128 щодо строків розгляду скарг.

Враховуючи приписи пунктів 8, 9, 13, 14 Порядку № 1128, під час прийняття спірного наказу Міністерство юстиції України не здійснювало повторний розгляд скарги з усіма відповідними діями щодо перевірки поданих документів та відомостей Реєстрів, а лише на основі висновку готувало наказ. Вищевказане спростовує висновки суду про порушення Міністерством юстиції України процедури розгляду та наявності підстав для відмови у задоволенні скарги відповідно до пункту 2 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

4.2. 11.05.2022 скаржником подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки Міністерство юстиції України не має можливості забезпечити явку особи, яка діятиме від імені останнього у справі № 910/3100/21. Однак колегія суддів відхиляє зазначене клопотання, оскільки у ньому не вказано аргументів, внаслідок яких неявка представника скаржника, повідомленого про судове засідання, перешкоджала б розгляду його касаційної скарги.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. Предметом позовних вимог є скасування наказу Міністерства юстиції України від 27.01.2021 № 311/5 "Про задоволення скарги".

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72- 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, від 21.01.2020 у справі № 910/7815/18, від 11.02.2020 у справі № 922/1159/19.

5.4. Колегія суддів досліджуючи доводи заявника в частині правильності обраного способу захисту, а також належності вказаного спору до господарської юрисдикції бере до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 11.10.2021 у справі № 910/5971/20 про таке.

"64. Згідно з ч.10 ст.34 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

65. Отже, наказ Мін`юсту може бути оскаржений до суду згідно з прямою вказівкою закону, і відповідати за таким позовом має саме Мін`юст (належний відповідач), як орган влади, що прийняв відповідне рішення.

66. У ч.13 ст.20 ГПК передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч.2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

67. Водночас, чинним законодавством не визначено прямого обов`язку особи, яка подає позов щодо оскарження рішення Мін`юсту, попередньо чи одночасно звертатися до суду з позовом до особи, за скаргою чи в інтересах якої був прийнятий відповідний наказ про скасування реєстраційної дії. Об`єднання в одній позовній заяві декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги, є правом позивача, а не його обов`язком.

68. Те, що окремі вимоги щодо реєстраційних дій (зокрема, про скасування реєстраційних дій, що вчинені державними реєстраторами) можуть розглядатися в межах однієї справи як похідні від спору, що виник з корпоративних відносин, не виключає право позивача заявляти позов лише з однією вимогою про скасування рішення Мін`юсту, якщо позивач обґрунтовує незаконність спірного наказу порушенням закону саме державним органом під час розгляду скарги. У такому разі така вимога не є похідною від будь-якої іншої вимоги, а є основною вимогою.

69. Палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів вважає, що відмова у задоволенні позову щодо визнання незаконним наказу Мін`юсту з тих підстав, що така вимога не є ефективним способом захисту права позивача, або з тих підстав, що така вимога може розглядатися як похідна (а не основна), суперечитиме ч.2 ст.55 Конституції України, відповідно до якої конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Таке право є безумовним, тому не може бути обмежене шляхом покладання на позивача обов`язку заявляти додаткові вимоги.

70. Конституційний Суд України у рішенні від 23.05.2001 №6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до ч.2 ст.64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абз.4 п.3 мотивувальної частини).

71. Висновок про відмову в задоволенні позову через неможливість оскарження лише наказу Мін`юсту без заявлення одночасно інших вимог є перешкодою в доступі до правосуддя, а відтак - порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод та статей 55, 124 Конституції України.

72. Щодо правильності обраного способу захисту слід також виходити з того, що якщо Мін`юст має право скасувати реєстраційну дію у процедурі адміністративного оскарження (квазісудова процедура), і від особи, яка звертається до Мін`юсту зі скаргою, не вимагається у такому разі одночасне чи попереднє звернення до суду з позовом про право цивільне, то суд тим більше має таке право (скасувати наказ Мін`юсту та скасувати реєстраційну дію шляхом задоволення позову).

73. У постанові від 14.01.2021 у справі №910/838/20 колегія суддів ВС КГС також дійшла висновку, що спір у справі про визнання неправомірним та скасування наказу Мін`юсту "Про скасування реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" №606/5 від 27.02.2019 та зобов`язання вчинити дії, заявлений до відповідача - Мін`юсту не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства".

5.5. Як слідує із вказаного висновку, позовні вимоги щодо скасування наказу Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на майно, може бути предметом розгляду у судах господарської юрисдикції. Крім того, неможливо стверджувати про неефективність такого позову і відмовляти у задоволенні позову з цих підстав, у тому числі вказувати на необхідність заявлення додаткових вимог. У свою чергу, у вказаних вище правових висновках фактично також наголошено на можливості звернення із позовом, заявленим до Міністерства юстиції України і такий спір не буде вважатися публічно-правовим.

5.6. Заявник також стверджує, що судами попередніх інстанцій не було досліджено питання щодо наявності у позивача права або законного інтересу, за захистом якого він звернувся до суду. Однак судами попередніх інстанцій надана оцінка зазначеним обставинам, у тому числі у контексті доводів відповідача. Зокрема, зазначено, що відповідно до змісту оскаржуваного наказу, відповідач скасував право власності саме за позивачем - ТОВ "Стар Інвестмент Ван". Не виконання власного Наказу №311/5 суб`єктом владних повноважень на час розгляду справи не може свідчити про не можливість його подальшої реалізації. Так, судами встановлено, що ТДВ "Західбуделеватор" звернулося до Господарського суду Івано - Франківської області з позовом до ТОВ "Стар Інвестмен Ван" та ТОВ "Спів" з позовом в якому просить суд витребувати спірне у цій справі майно з чужого незаконного володіння. Господарським судом Івано - Франківської області 15.03.2021 відкрито провадження у справі № 909/171/21. Зважаючи на наведене, відповідач безпідставно посилається на відсутність порушеного права позивача прийняттям спірного наказу, оскільки вказаним наказом скасовано майнове право позивача, яке в подальшому він реалізував ТОВ "Спів" шляхом укладення договору купівлі - продажу, та, як слідує з договору купівлі - продажу, отримав відповідні кошти.

5.7. Із наведеного слідує, що судами враховано обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а також оцінено які, на думку судів, майнові права позивач мав намір захистити звертаючись із позовом у справі № 910/3100/21. Тобто зазначене було предметом дослідження судів першої і апеляційної інстанції, а доводи скарги у вказаній частині фактично мають на меті спонукати Верховний Суд для надання повторної оцінки цим обставинам, що суперечить приписам статті 300 ГПК України. Оскільки у зазначеному випадку суди дослідили доводи відповідача щодо необхідності встановлення порушеного права або законного інтересу, визначили їх обсяг та як саме позовні вимоги співвідносяться із правовідносинами щодо спірного майна, колегія суддів не убачає підстав вважати, що в цій частині допущено порушення норм процесуального права, які б мали наслідком скасування оскаржених судових рішень.

5.8. Аналізуючи зміст доводів касаційної скарги щодо суті позовних вимог, колегія суддів зауважує, що вони стосуються того, що Міністерство юстиції України не пропустило строк розгляду скарги, оскільки після першочергово її розгляду, Колегією було повторно винесено на розгляд і розглянуто 18.11.2020. Крім того, оскільки на момент прийняття спірного наказу Міністерство юстиції України не здійснювало повторний розгляд скарги, відсутні підстави вважати, що не було враховано приписи пункту 2 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо відмови у задоволенні скарги у випадку реєстрації права на момент прийняття рішення за іншою особою.

Частиною 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено вичерпний перелік підстав для відмови Міністерством юстиції України та його територіальними органами у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації прав, серед яких, зокрема та обставина, що на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується (пункт 2).

Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій установили, що розгляд скарги Колегією відбувся 18.11.2020, а спірний наказ Міністерство юстиції України прийняло 27.01.2021. Водночас 25.11.2020 (до моменту прийняття рішення про задоволення скарги) відбулася державна реєстрація права власності на спірне майно за іншою особою - ТОВ "Спів".

Тобто очевидним є те, що за наявності реєстрації права на спірне майно за іншою особою, виключається можливість задоволення скарги та прийняття Міністерством юстиції України відповідного рішення в силу прямої законодавчої заборони, встановленої пунктом 2 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У свою чергу, доводи скаржника про те, що на момент прийняття спірного рішення не здійснювався повторний перегляд скарги і, відповідно, не перевірялися обставини реєстрації права власності на майно за іншою особою не можуть жодним чином спростувати чіткої законодавчої заборони приймати рішення про задоволення скарги за відповідних обставин. У цьому випадку, приписи пункту 2 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не розмежовують обов`язок відмовити у задоволенні скарги в залежності від наявності інформації щодо реєстрації права на майно за іншою особою на час розгляду скарги Колегією чи прийняття рішення Міністерством юстиції України. Тобто перевірка обставин, які мають наслідком відмову у задоволенні скарги із зазначеної підстави має здійснюватися на момент прийняття остаточного рішення за результатами її розгляду, з метою виконання чітких законодавчих приписів. Нездійснення перевірки вказаних обставин і призвело до прийняття Міністерством юстиції України наказу, який суперечить статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і яке протиправно скасувало реєстрацію права власності на спірне майно за ТОВ "Стар Інвестмент Ван".

5.9. У свою чергу, колегія суддів відхиляє доводи заявника про те, що ним не було порушено строки розгляду скарги. Суди попередніх інстанцій зазначили, що рішення за результатами розгляду скарги ТДВ "Західбуделеватор" у формі наказу повинно було бути прийнятим Міністерством юстиції України у визначений статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" місячний термін з моменту реєстрації скарги, а саме, до 23.11.2020, проте такий наказ прийнято відповідачем 27.01.2021, що свідчить про порушення пункту 4 Порядку № 1128.

Як слідує із рішень судів попередніх інстанцій, ними було враховано факт звернення із скаргою 13.08.2020, а також ту обставину, що Міністром юстиції України було доручено Колегії провести повторний розгляд скарги. Водночас навіть попри зазначені обставини, місячний строк розгляду скарги та прийняття відповідного рішення не був дотриманий, оскільки спірний наказ було прийнято 27.01.2021. Та обставина, що повторний розгляд Колегією здійснено 18.11.2020, не може бути підставою вважати, що відповідні строки дотримано, оскільки згідно з пунктом 14 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Міністерство юстиції України чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом. Тобто розгляд скарги фактично може вважатися завершеним на момент прийняття Міністерством юстиції України відповідного рішення, а не Колегією, яка формує висновок, на підставі якого і видається відповідний наказ.

5.10. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій вірно встановили характер спірних правовідносин, а доводи скаржника щодо допущення судом порушень норм матеріального і процесуального права не підтвердилися, а тому відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 у справі № 910/3100/21.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

6.1. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. Ураховуючи викладене, зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені у справі рішення і постанову необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані рішення, то відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 у справі № 910/3100/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ