УХВАЛА

м. Київ

30.05.2022Справа № 910/11919/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"

про заміну сторони її правонаступником

у справі № 910/11919/21

за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдинг Паллетен"

про стягнення заборгованості в розмірі 135 929,20 грн.

Представники учасників судового процесу: згідно протоколу судового засідання..

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.10.2021 у справі № 910/11919/21 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдинг Паллетен» на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість по поверненню суму кредиту у розмірі 99 971 грн. 43 коп., прострочені відсотки у розмірі 23 144 грн. 32 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 090 грн. 93 коп., в іншій частині позову відмовлено.

15.11.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/11919/21 від 13.10.2021 видано наказ.

31.01.2022 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подано заяву про заміну сторони її правонаступником.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 розгляд заяви призначено на 21.02.2022.

У судове засідання 21.02.2022 представники учасників справи не з`явились.

За результатами судового засідання судом відкладено розгляд заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2022 розгляд заяви призначено на 30.05.2022.

У судове засідання 30.05.2022 представники учасників справи не з`явились.

Водночас, за приписами ч. 3 ст. 334 ГПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про заміну сторони її правонаступником, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, для вирішення питання можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Підставами для заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно до ч. 1-2 ст. 512 ЦК України, є: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 513, ч. 1 ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю правовою суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним. Змістом договору передбачається, що його метою є заміна особи на активній стороні зобов`язання зі збереженням решти елементів зобов`язальних правовідносин за плату, і не передбачається надання послуг із фінансування під відступлення права грошової вимоги. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Так, відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За змістом статті 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2021 між Акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - фактор) укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 3 (далі - Договір), на умовах якого клієнт відступає фактору (передає у власність фактора) права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту.

При цьому, права вимоги відступаються клієнтом фактору (права вимоги переходять від клієнта до фактора у власність) у день укладення сторонами Акту приймання-передачі прав вимоги до даного Договору (форма якого затверджена у Додатку № 3 до даного Договору), який підписується сторонами у день укладеного даного Договору та реєстру прав вимоги (Додатку № 1 до Договору) виключно після оплати фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов цього Договору грошового зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення.

У день укладення Договору, клієнт зобов`язується передати фактору електронний реєстр з інформацією про права вимоги за формою, згідно з Додатком № 2 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною, шляхом направлення архівованим файлом на електронну адресу фактора, вказану у цьому Договорі. Факт передачі клієнтом фактору електронного реєстру з інформацією про права вимоги підтверджується Актом приймання-передачі електронного реєстру, який підписується сторонами.

Відповідно до п. 3.2 Договору шляхом укладення (підписання) Акту приймання-передачі прав вимоги до даного Договору, сторони підтверджують здійснення фактичної передачі клієнтом у власність фактору та прийняття фактором у власність від клієнта (фактичне відступлення) у день укладення даного Акту прав вимоги за кредитними договорами, щодо портфеля заборгованостей у повному обсязі (а щодо прав вимоги, які виникнуть в майбутньому, - з дня їх виникнення).

При цьому, щодо відступлення клієнтом фактору прав вимоги за забезпечувальними Договорами, які не є нотаріально посвідченими, окремі договори між сторонами не укладаються, таке відступлення повністю врегульовується і підтверджується цим Договором.

Цей Договір є підтвердженням фактичної передачі клієнтом фактору прав вимоги щодо портфеля заборгованостей у повному обсязі відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору, яким сторонами викладено Реєстр прав вимоги, клієнтом відступлено фактору право вимоги до ТОВ «Трейдинг Паллетен» за Кредитним договором № ОАО1032385/1 від 27.11.2019 в розмірі 137 787,71 грн.

В свою чергу, предметом розгляду у справі № 910/11919/21 був Кредитний договір № АО1032385 від 22.11.2019, за яким і було стягнуто заборгованість, тобто інший Кредитний договір, аніж той, за яким передано право вимоги за Договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 3 від 21.12.2021.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять доказів відступлення стягувачем права вимоги за Кредитним договором № АО1032385 від 22.11.2019, за яким у даній справі стягнуто заборгованість - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення заміни Акціонерного товариства «Кредобанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Керуючись ст. ст. 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про заміну сторони її правонаступником відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 30.05.2022 та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.А. Грєхова