ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2490/21

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В. за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К., дослідивши матеріали справи

За позовом Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Фізичної особи-підприємця Адамовича Дмитра Олександровича

про стягнення 44 880,00 грн.

Учасники судового процесу:

від позивача: Солодухін М.В.

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Адамовича Дмитра Олександровича про стягнення 44 880,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.06.2020 № 54/16-р/к у справі № 54/11-20 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» на відповідача накладено штраф у загальному розмірі 68 000,00 грн. за вчинення порушень, які передбачені п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій. Як зазначає позивач, відповідач сплатив суму штрафу із простроченням строків, які передбачені Рішенням № 54/16-р/к від 23.06.2020. У зв`язку із цим, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суму нарахованої пені в загальній сумі 44 880,00 грн. за прострочення зі сплати штрафу.

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/2490/21 від 27.08.2021 позовну заяву Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишено без руху.

06.09.2021 до канцелярії суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 27.08.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.09.2021 у справі № 911/2490/21 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 13.10.2021 о 14:40.

27.09.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28.09.2021 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; вирішено судове засідання щодо розгляду спору у справі № 911/2490/21, яке призначено на 13.10.2021 о 14:40 провести в режимі відеоконференції.

04.10.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

05.10.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить збільшити суму нарахованої пені на 1 020,00 грн. У заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначає, що під час розрахунку календарних днів прострочення сплати штрафу за Рішенням № 54/16-р/к від 23.06.2020, позивачем було допущено арифметичну помилку. За результатами розрахунку помилково було зазначено кількість днів пені 44 дні. Станом на дату подання позовної заяви, згідно вірного розрахунку, кількість дні прострочення складає 45 днів, а сума нарахованої пені складає 45 900,00 грн.

13.10.2021 у судовому засіданні з`явився представник позивача та надав усні пояснення по справі; представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 13.10.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 10.11.2021 о 15:10.

18.10.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив.

19.10.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

З метою повідомлення відповідача про дату та час судового засідання, 19.10.2021 судом складено ухвалу-повідомлення та направлено на адресу місцезнаходження відповідача.

23.10.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 26.10.2021 у задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

09.11.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

10.11.2021 у судове засідання представники сторін не з`явилися; представник відповідача вдруге у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином; представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 10.11.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 09.12.2021 о 14:50.

22.11.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 26.11.2021 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; вирішено судове засідання щодо розгляду спору у справі № 911/2490/21, яке призначено на 09.12.2021 о 14:50 провести в режимі відеоконференції.

09.12.2021 у судове засідання представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 09.12.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 20.01.2022 о 16:30.

З метою повідомлення сторін про дату та час судового засідання, 13.12.2021 судом складено ухвалу-повідомлення та направлено на адресу місцезнаходження сторін.

20.12.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 21.12.2021 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; вирішено судове засідання щодо розгляду спору у справі № 911/2490/21, яке призначено на 20.01.2022 о 16:30 провести в режимі відеоконференції.

20.01.2022 у судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином; суд протокольно прийняв заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 20.01.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошена перерва у судовому засіданні до 10.02.2022 о 14:30.

10.02.2022 у судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 10.02.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначення справи № 911/2490/21 до судового розгляду по суті на 02.03.2022 о 15:50.

02.03.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку із введенням в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану із 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Ухвалою суду від 18.04.2022, у зв`язку із введенням в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану із 24.02.2022 року строком на 30 діб, а також запровадженням та здійсненням передбаченими Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а також враховуючи наказ голови Господарського суду Київської області № 3 від 03.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Київської області в умовах воєнного стану», відкладено проведення підготовчого судового засідання у справі № 911/2490/21 призначеного на 02.03.2021; вирішено про дату, час і місце розгляду справи учасників повідомити додатковою ухвалою суду.

Ухвалою суду від 25.04.2022 судове засідання у справі № 911/2490/21 призначено на 18.05.2022 о 14:40; явка представників учасників справи обов`язковою не визнається. Рекомендовано учасникам справи утриматися від участі в судовому засіданні.

10.05.2022 до канцелярії суду надійшла заява Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою суду від 11.05.2022 у справі № 911/2490/21 задоволено клопотання Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та вирішено судове засідання щодо розгляду спору у справі № 911/2490/21, яке призначено на 18.05.2022 о 14:40 провести в режимі відеоконференції.

18.05.2022 у судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по суті спору; представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

18.05.2022 у судовому засіданні позивач надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що Рішенням Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.06.2020 № 54/16-р/к у справі № 54/11-20 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» на відповідача накладено штраф у загальному розмірі 68 000,00 грн. за вчинення порушень, які передбачені п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, які полягають в узгодженні дій суб`єктів господарювання під час підготовки та участі у відкритих торах на закупівлю за державні кошти товарів (робіт, послуг) за допомогою електронних закупівель «Prozorro», за ідентифікатором закупівлі в системі: UA-2019-0922-000147-d. Як зазначає позивач, відповідач сплатив суму штрафу із простроченням строків, які передбачені Рішенням № 54/16-р/к від 23.06.2020. У зв`язку із цим, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суму нарахованої пені, з урахуванням зави про збільшення розміру позовних вимог, в загальній сумі 45 900,00 грн. за прострочення зі сплати штрафу за 45 днів.

Щодо неявки відповідача у судове засідання суд зазначає наступне.

Наразі, суд зазначає, що відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судових засідань був повідомлений належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Приймаючи до уваги, що учасники судового процесу скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 18.05.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Частина 6 ст. 233 ГПК України встановлює, що у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2020 адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі позивач) було прийнято Рішення № 54/16-р/к у справі № 54/11-20 (далі Рішення), яким визнано:

- дії Фізичної особи-підприємця Адамовича Д.О. (код ЄДР НОМЕР_1 ) під час підготовки та проведення торгів «Встановлення системи автоматичної пожежної сигналізації та оповіщення людей про пожежу в закладах освіти Покровського району міста Кривого Рогу» за ідентифікатором № UA-2019-0922-000147-d, проведених відділом освіти виконкому Покровської районної в місті Кривий Ріг ради та вчинив порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, які стосуються спотворення результатів торгів;

- за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначеного в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладено на фізичну особу-підприємця Адамович Д.О. (код ЄДР НОМЕР_1 ) штраф у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Згідно з приписами ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, в тому числі, адміністративно-господарський штраф (ч. 1 ст. 239 ГК України).

У ч. 1 ст. 241 ГК України вказано, що адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Судом встановлено, що 24.06.2020 Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України надіслало копію Рішення № 54/16-р/к разом з супровідним листом відділення Антимонопольного комітету України від 24.06.2020 № 54-02/1725 відповідачеві, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням № 49004 0145383 6 (копія листа та поштового відправлення долучені до матеріалів справи).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав Рішення № 54/16-р/к 22.07.2020, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням № 49004 0145383 6.

Отже, останнім днем сплати штрафу, накладеного Рішенням № 54/16-р/к від 23.06.2020, відповідачем є 22.09.2020.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Судом встановлено, що відповідач скористався своїм правом та оскаржив Рішення Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/16-р/к від 23.06.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 р. відкрито провадження у справі № 904/5172/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Адамовича Дмитра Олександровича до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2020.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі № 904/5172/20 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Адамовича Дмитра Олександровича відмовлено повністю.

Відомостей щодо подальшого оскарження Фізичною особою-підприємцем Адамовичем Дмитро Олександровичем Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2020 в матеріалах справи відсутні.

Отже, за результатами судового оскарження, Рішення Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/16-р/к від 23.06.2020 є законним та, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», обов`язковим до виконання.

Відповідно до п. 8 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Частиною 9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Згідно з вимогами статті 29 Бюджетного кодексу України та статті 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені перераховуються до загального фонду Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106.

Переліком кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Про деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету», передбачено, що контролюючими органами справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», є органи Державної податкової служби України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив суму штрафу в сумі 68 000,00 грн. згідно Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2021, що підтверджується платіжним дорученням № 661 від 12.03.2021 року. У графі призначення платежу зазначено: штраф згідно рішення АМКУ № 54/16-р/к від 23.06.2020. перераховано повністю за терміном 12.03.2021 р. (копія наявна в матеріалах справи).

Одночасно, як вже було встановлено судом раніше, кінцевий термін сплати штрафу згідно Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2021 для відповідача 22.09.2020.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем здійснено сплату повної суми штрафу в сумі 68 000,00 грн. згідно Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2021 із простроченням строків.

Звертаючи до суду із даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, нараховану пеню в загальній сумі 45 900,00 грн. за прострочення зі сплати штрафу, накладеного на нього Рішенням № 54/16-р/к від 23.06.2020 за періоди: за 23.09.2020 та за період з 27.01.2021 по 11.03.2021 (включно), тобто за прострочення зі сплати штрафі за 45 днів.

Судом також досліджені твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, відповідно до яких вимоги позивача є неправомірними та необґрунтованими, у зв`язку із чим просить суд відмовити у їх задоволенні. На думку відповідача, позивачем неправомірно здійснено нарахування пені за період часу, в який відповідачем здійснювалось оскарження Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2020 у судовому порядку. На думку відповідача, період розгляду Господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/5172/20 починається з 21.09.2020 (надходження позову до суду) по 26.01.2021 (дата оголошення судом рішення). При цьому розгляд справи, як вважає відповідач, закінчився із складанням повного тексту рішення у справі № 904/5172/20 06.03.2021. У зв`язку із цим, на думку відповідача, нарахування пені позивачем за цей період є неправомірним.

Відповідач вважає, що позивачем неправомірно здійснено нарахування пені, оскільки, на думку останнього зобов`язання сплатити штраф протягом двох місяців, відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» виникло у нього після закінчення судового розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу. Таким чином, як зазначає відповідач, перебіг встановленого законом строку оплати штрафу слід рахувати з часу остаточного вирішення спірного питання у судовому порядку. Враховуючи все вищенаведене, відповідач вважає, що ним не порушено термін зі сплати штрафу, а тому нарахування пені позивачем є безпідставним.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

При цьому, господарський суд звертає увагу, що ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» чітко встановлено, що особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладання штрафу. Одночасно, ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не передбачено переривання чи зупинення двомісячного строку для добровільної сплати порушником накладеного рішенням органу Антимонопольного комітету України штрафу.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до п. 1 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Так, у п. 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» роз`яснено, що абзацами третім п`ятим частини п`ятої ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18, від 16.04.2019 у справі № 910/11550/18 та від 31.10.2019 у справі № 904/3778/18.

Як вже було встановлено судом раніше, відповідач скористався своїм правом та оскаржив Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 р. відкрито провадження у справі № 904/5172/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Адамовича Дмитра Олександровича до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2020.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі № 904/5172/20 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Адамовича Дмитра Олександровича відмовлено повністю.

Відомостей щодо подальшого оскарження Фізичною особою-підприємцем Адамовичем Дмитро Олександровичем Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2020 в матеріалах справи відсутні.

Отже, враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що нарахування пені за прострочення зі сплати штрафу, відповідно до вищезазначених правових норм, переривалося у період з 24.09.2020 (порушення провадження у справі № 904/5172/20) по 26.01.2021 (включно) (рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5172/20).

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, як необґрунтовані та юридично неспроможні.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача 45 900,00 грн. пені, позивач визначив, що сума штрафу, накладеного на відповідача відповідно до Рішення № 54/16-р/к від 23.06.2020 складає 68 000,00 грн. Розмір пені за один день складає 1 020,00 грн. (68 000,00 грн. х 1,5% = 1 020,00 грн.).

Отже, з урахуванням зупинення нарахування пені у період з 24.09.2020 по 26.01.2021 включно, позивач здійснює розрахунок пені за прострочення зі сплату штрафу за 45 днів, а саме: за 23.09.2020 (наступний день після закінчення строку на оплату штрафу), а також за період з 27.01.2021 (наступний день після прийняття рішення Господарський судом Дніпропетровської області у справі № 904/5172/20 від 26.01.2021) по 11.03.2021 включно (день, що передує дню сплати повної суми штрафу згідно платіжного доручення № 661 від 12.03.2021).

За 45 днів з прострочення сплати штрафу сума пені, згідно розрахунку позивача, становить 45 900,00 грн. (1 020,00 грн. х 45 = 45 900,00 грн.).

Перевіривши періоди нарахування позивачем пені, господарський суд приходить до висновку, що періоди нарахування позивачем визначені вірно, кількість днів прострочення відповідає 45 дням, а розрахунок пені є арифметично вірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Частиною 9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, зважаючи на встановлені факти, чинність і обов`язковість Рішення Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.06.2020 № 54/16-р/к на момент розгляду даної справи та враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми нарахованої пені (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) підлягають задоволенню повністю в сумі 45 900,00 грн.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Адамовича Дмитра Олександровича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) в дохід загального фонду Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету: 21081100, «Адміністративні штрафи та інші санкції», на рахунок управління Державної казначейської служби України у Київській обл. номер рахунку (IBAN) UA0010814, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), () пеню в сумі 45 900,00 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Адамовича Дмитра Олександровича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (місцезнаходження: 49004, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 2; ) 2 270,00 грн. судового збору.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256 та п. п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2022.

Суддя Л.В. Сокуренко