ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2022м. ДніпроСправа № 904/385/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Дробота А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» (с. Воронове, Синельниківський район, Дніпропетровська область)

до Комунального підприємства «Синельниківський міський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» (м. Синельникове, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості у розмірі 1738647,74грн

Представники:

від позивача: Лукашенко М.В.;

від відповідача: Шмигло С.Г., Лакіза Ю.В.

СУТЬ СПОРУ:

Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» звернулось з позовом до Комунального підприємства «Синельниківський міський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення заборгованості у розмірі 1738647,74грн, з яких: 1576317,16грн основний борг, 118668,41грн інфляційних втрат, 43661,83грн 3% річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1с від 23.01.2013 про надання послуги з централізованого водопостачання в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач нарахував на суму заборгованості 3% річних у сумі 43661,83грн за період з 01.03.2021 по 31.01.2022, інфляційні втрати у сумі 118668,41грн за період з березня 2021 року по грудень 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 01.03.2022.

Однак, підготовче засідання, призначене на 01.03.2022 не відбулося у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

Так, задля забезпечення безпеки учасників судового процесу, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2022 відкладено підготовче засідання та зазначено, що про дату, час та місце розгляду справи сторін буде повідомлено додатково ухвалою суду.

На виконання зазначеного, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2022 призначено підготовче засідання на 28.04.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.05.2022.

18.02.2022 відповідач подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву в якому основний борг визнає. Посилаючись на ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення втрат від інфляції у сумі 118668,41грн, 3% річних у сумі 43661,83грн. Також, зазначає про те, що підприємство знаходиться в скрутному фінансовому становищі, має великі збитки, вжиті всі заходи по виплаті боргу, однак від незалежних від підприємств обставин (зниження платоспроможності населення та юридичних осіб-споживачів у зв`язку з карантином) КП «Синельниківський міський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» не зміг сплатити борг у повному обсязі. Додатково звертає увагу суду на невідповідність періоду, за який нараховані 3% річних. Зазначає, що в розрахунку позивача вказаний період з 01.03.2021 по 31.12.2021, а фактично 3% річних розраховані за період з 01.03.2021 по 31.01.2022, що на думку відповідача може призвести до подвійного нарахування 3% річних у разі подачі наступного позову.

12.05.2022 позивач подав до канцелярії суду відповідь на відзив в якому зазначає, що положення норм ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України не можуть бути застосовані, оскільки 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями в розумінні ст. 230 ГК України та ст. 549 ЦК України. Додатково зазначає, що у поданому до позовної заяви розрахунку 3% річних допущена описка, зазначено період нарахування з 01.03.2021 по 31.12.2021, а тому просить вважати правильним період нарахування з 01.03.2021 по 31.01.2022.

В судовому засіданні 24.05.2022 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2013 між Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» (далі позивач, виробник) та Синельниківським міським комунальним підприємством «Водоканал» (далі відповідач, споживач), яке в подальшому змінило назву на Комунальне підприємство «Синельниківський міський водоканал» Дніпропетровської обласної ради», укладено договір про надання послуги з централізованого водопостачання №1с.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, виробник зобов`язується надати споживачу, на межі розподілу балансової належності мереж сторін - додатки №1-4 до даного договору, послугу з централізованого водопостачання, якість якої відповідає вимогам ДСан ПіН 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною», у обумовлені даним договором періодах та об`ємах.

Споживач зобов`язується, на умовах даного договору, прийняти від виробника на межі розподілу балансової належності мереж сторін, обумовлений щомісячний об`єм послуги з централізованого водопостачання та сплатити отриману послугу за діючими тарифами у встановлений даним договором строк (п. 1.2 договору).

Кількість отриманої споживачем води визначається за показниками, повірених у встановленому порядку засобів обліку споживача, розташованих в місцях, зазначених в додатках №1-4 до даного договору (п. 2.1 договору). Зняття контрольних показників контрольного засобу обліку за місячний період здійснюється щомісячно 25 числа облікового місяця повноважними представниками сторін, про що складається двосторонній акт про кількість наданих послуг у двох автентичних примірниках по одному для кожної сторони (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуги виробника з централізованого водопостачання не визначається за згодою сторін, а встановлюється в порядку передбаченому чинним законодавством; оплата споживачем послуги з централізованого водопостачання здійснюється за тарифом встановленим виробнику уповноваженим державним органом на момент оплати.

В п. 7.3 договору сторони погодили, що за прийнятими за даним договором зобов`язаннями сторін встановлюється трирічний строк позовної давності.

Згідно з п. 8.1 договору дія договору триває з 01 січня 2013р. по 31 грудня 2013р.

Відповідно до п. 8.2 договору, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна з сторін не висловила наміру внести до нього зміни, доповнення, або не висловила своє бажання укласти новий договір, даний договір продовжується на наступний строк на тих же умовах.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з таких підстав.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначалось вище, між сторонами укладено договір про надання послуги з централізованого водопостачання №1с від 23.01.2013.

На виконання умов вказаного договору позивачем було надано послуги з централізованого водопостачання за період з січня 2019 року по травень 2019 року на загальну суму 6056236,80грн, що підтверджується відповідними актами зняття контрольних показань приладів обліку та рахунками на оплату (а.с. 17-28 том 1).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.3 договору розрахунок за послугу з централізованого водопостачання здійснюється споживачем в безготівковій формі на підставі рахунка виробника в порядку попередньої оплати, суму якої виробник визначає до 1-го числа передплачуємого місячного періоду за об`ємами водоспоживання споживача у минулому місячному періоді; споживач здійснює попередню оплату виробнику не пізніше 25 числа передплачуємого місячного періоду; остаточний розрахунок за передплачений місячний період, споживач проводить на підставі рахунку виробника до 01 числа наступного місячного періоду за передплаченим.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідач за отримані послуги сплатив лише 4479919,67грн.

Отже, загальна заборгованість відповідача за період з січня 2019 року по травень 2019 року складає 1576317,16грн, з яких за січень 2019 року 215033,50грн, лютий 2019 року 695686,09грн, березень 2019 року 547370,73грн, травень 2021 118226,84грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України.

В п. 5.2 договору сторони погодили, що за порушення грошового зобов`язання за даним договором споживач зобов`язаний сплатити виробнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми, пеню у розмірі 1% за кожен день прострочки від суми заборгованості, але не більше розміру встановленого діючим законодавством.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача розмір інфляційних збитків за період з березня 2021 року по грудень 2021 року складає 118668,41грн, 3% річних з 01.03.2021 по 31.01.2022 43661,83грн.

Посилання відповідача на положення ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України як на підставу у відмові в позові в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань є необґрунтованими.

У відповідності до приписів статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Разом з тим, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення неустойки (штрафу, пені).

Інфляційні збитки та 3% річних не є неустойкою.

До того ж наведені відповідачем обставини не є достатніми підставами для відмови в позові в цій частині.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з частковим визнанням відповідачем позову, а саме в частині стягнення основної заборгованості у сумі 1576317,16грн, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в розмірі 11822,38грн ((1576317,16грн * 1,5%) / 50% = 11822,38грн).

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 14257,34грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» до Комунального підприємства «Синельниківський міський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення заборгованості у загальній сумі 1738647,74грн задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Синельниківський міський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» (52500 Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Богми, буд. 26, ідентифікаційний код 31802662) на користь Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» (52551 Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Воронове, вул. Дніпровська, буд. 28, ідентифікаційний код 03564,16грн - основного боргу, 118668,41грн - втрат від інфляції, 43661,83грн - 3% річних від простроченої суми, 14257,34грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.05.2022

Суддя В.О. Татарчук