ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р. Справа № 921/393/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Гриців В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників учасників справи:

від позивача (скаржника) Кавійчик В.П.

від відповідача Мелих А.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Еліна ЛТД, б/н від 25 січня 2022 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року (підписане 28.12.2021), суддя Стадник М.С.

у справі №921/393/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Еліна ЛТД, м. Тернопіль

до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича, м. Тернопіль

про стягнення 439 676,44 грн. безпідставно отриманих (набутих) коштів

в с т а н о в и в :

11 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Еліна ЛТД звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про стягнення 439 676,44 грн. безпідставно отриманих (набутих) коштів.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року у справі №921/393/21 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що приватним виконавцем, кошти в сумі 439 676,44 грн. (за мінусом основної винагороди приватного виконавця) перераховані ТОВ «Спецоптальянс», яке є стягувачем згідно ухвали господарського суду від 20.06.2018р., яка є чинною станом на дату прийняття рішення суду у даній справі, отже, кошти позивача направлені на виконання судового рішення у порядку та спосіб, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а тому доводи позивача щодо безпідставного набуття приватним виконавцем коштів не знайшли свого підтвердження. Суд визнав помилковими посилання позивача, як на підставу позовних вимог, на ухвалу господарського суду від 23.08.2019р. у справі №921/304/15-г/16, на виконання якої приватний виконавець скасував постанову про відкриття виконавчого провадження №56527676 від 05.06.2018р. та повернув наказ №921/304/15-г/16 від 05.06.2015р. стягувачу, оскільки зазначеною ухвалою не зобов`язано виконавця повернути кошти боржнику. Крім того, суд у рішенні зазначив, що позивач не довів, що спірні кошти знаходяться у приватного виконавця на рахунку, а також не обґрунтував яким чином здійснені заходи приватним виконавцем на виконання рішення суду шляхом списання коштів та перерахування їх стягувачу порушують його право, як боржника, так як ним не надано доказів добровільного виконання рішення у заявленій сумі.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Еліна ЛТД звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року у справі №921/393/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що кошти, списані приватним виконавцем під час виконання наказу №921/304/15-г/16 від 05 червня 2015 року, безпідставно набуті, підстава, на якій вони були набуті, відпала, оскільки судом встановлено, що ПАТ «Грін Банк» та ТОВ «Спецоптальянс» з 28 січня 2016 року втратили право пред`явленнях наказу до виконання. Поряд з тим, скаржник наголошує, що відпала ще одна правова підстава стягнення коштів на користь ТОВ «Спецоптальянс», яке не має жодних прав як до кредитних зобов`язань ТОВ «Еліна ЛТД», так і до виконання рішення суду. На думку апелянта саме дії приватного виконавця призвели до стягнення коштів на користь неналежного заявника і стягувача ТОВ «Спецоптальянс», відтак, боржник звернувся з цим позовом до приватного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що станом на час перерахування коштів стягувачу ТОВ «Спецоптальянс» були відсутні будь-які рішення судів, що перешкоджали б виконавцю здійснювати такі перерахування коштів. Поряд з цим, відповідач наголошує, що станом на час подання позову належним стягувачем у спірній справі є саме ТОВ «Спецоптальянс», у зв`язку з чим, на думку відповідача права позивача не порушені та підстави для повернення коштів останньому, в тому числі і від приватного виконавця, - відсутні. Також відповідач зазначає, що у спірному випадку виконавець не є набувачем коштів, стягнутих з боржника, а лише скеровує такі кошти на рахунок стягувача.

Судові засідання у справі проводилися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи «EasyCon» за клопотаннями сторін та на підставі відповідних ухвал суду.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року у справі №921/393/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2015р. у справі №921/304/15-г/16 присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІНА ЛТД" на користь Публічного акціонерного товариства "ГРІН БАНК" 1 406 466,54 грн. заборгованості по кредиту; 116 213,36 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом; 1 257,53 грн. пені на суму боргу по кредиту; 3 301,17 грн. пені на суму боргу зі сплати процентів.

05 червня 2015 року місцевим господарським судом видано наказ.

Постановою приватного виконавця Мелих А.І. від 05 червня 2018 року відкрито виконавче провадження №56527676 з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 05 червня 2015 року.

Ухвалою суду Господарського суду Тернопільської області від 20 червня 2018 року у справі №921/304/15-г/16, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 11 грудня 2019 року, задоволено заяву приватного виконавця Мелиха А.І. та замінено стягувача у виконавчому провадженні №56527676, а саме: Публічне акціонерне товариство «Грін Банк» замінено на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальність «Спецоптальянс». Підставою для заміни сторони слугували договори про відступлення права вимоги: №16/Е01-06/04-09 від 28.01.2016р., укладений між ПАТ "Грін Банк" та ТОВ «Фінансова компанія «Пропріо», та №280116-1 від 28.01.2016 р., укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Пропріо» та ТОВ «Спецоптальянс».

В процесі виконання наказу місцевого господарського суду приватним виконавцем вчинено дії по списанню коштів з рахунку боржника на рахунок виконавця, що підтверджується меморіальними ордерами від 11.06.2018р. на суму 2 915,49 грн. та від 27.07.2018р. на суму 288 177,25 грн.

31 жовтня 2018 року на рахунок виконавця поступило 199 595 грн. від реалізацій на електронних торгах майна боржника автомобіля Renault Logan, 2013 року випуску, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів №365854 від 29 жовтня 2018 року та платіжним дорученням №325 від 31 жовтня 2018 року.

На рахунку виконавця у період з 11.06.2018р. по 01.11.2018р. обліковувалися кошти у сумі 491 234,96 грн., отримані у процесі здійснених виконавчих дій.

Кошти в сумі 439 676,44 грн. приватним виконавцем переховані на рахунок стягувача ТОВ «Спецоптальянс», що підтверджується платіжними дорученнями №344 від 22.06.2018 року на суму 390 грн., №345 від 22.06.2018р. на суму 2 337,12 грн., №350 від 27.06.2018 року на суму 261 979,32 грн. та №721 від 01.11.2018р. на суму 174 970 грн.

Поряд з тим, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 20 травня 2019 року у справі №910/1103/19, яке набрало законної сили 23 липня 2019 року, задоволено позов ТОВ "Еліна ЛТД" до ТОВ "Фінансова компанія "Пропріо" та ТОВ "Спецоптальянс", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ПАТ "Грін Банк" та визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №280116-1 від 28.01.2016 року, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Пропріо" та ТОВ "Спецоптальянс" в частині відступлення ТОВ "Спецоптальянс" права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №2/1061/2014 від 31.07.2014 року, укладеним між ПАТ "Грін Банк" та ТОВ "Еліна ЛТД".

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23 серпня 2019 року у справі №921/304/15-г/1, за результатами розгляду скарги ТОВ "Еліна ЛТД", зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолія Івановича скасувати: - постанову про відкриття виконавчого провадження №56527676 від 05 червня 2018 року на підставі наказу №921/304/15-г/16, виданого 05.06.2015р. господарським судом Тернопільської області; - постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №56527676 від 05 червня 2018 року; - постанову про зупинення вчинення виконавчих дій №56527676 від 11 червня 2018 року.

На виконання вказаної ухвали суду приватний виконавець Мелих А.І., керуючись п.2 ч.3 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», 04 листопада 2019 року повернув стягувачу ТОВ "Спецоптальянс" наказ господарського суду від 05 червня 2015 року, шляхом направлення повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, про що також повідомив ПАТ "Грін Банк".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2020 року у справі №910/13389/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10 лютого 2021 року, у задоволенні позову ТОВ «Еліна ЛТД» до ТОВ «Спецоптальянс» про стягнення 439 676,44 грн. відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2021 року у справі №921/304/15-г/16, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16 листопада 2021 року, відмовлено в задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Олімп» про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню та заміну сторони стягувача ПАТ «ГРІН БАНК» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Олімп», з тих підстав, що відповідно до ухвали суду від 20.06.2018р. у справі №921/304/15-г/16, яка є чинною, замінено стягувача ПАТ «Грін Банк» на правонаступника ТОВ «Спецоптальянс», і останній є стягувачем за наказом від 05 червня 2015 року.

У червні 2021 року ТзОВ Еліна ЛТД звернулося до суду з цим позовом про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича 439 676,44 грн. безпідставно отриманих (набутих) коштів.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Обов`язок особи, яка безпідставно збагатилася, повернути потерпілому набуте чи збережене майно не належить до міри відповідальності, оскільки за цих обставин боржник не несе жодних майнових втрат. Крім того, кондикційне зобов`язання створює для набувача обов`язок повернути потерпілому все безпідставно набуте або збережене майно. Позов з безпідставного набуття, збереження майна може бути пред`явлений до особи, що опинилася у статусі відповідача в результаті як добросовісної, так і недобросовісної поведінки.

Як встановлено судом, предметом цього позову є стягнення коштів в сумі 439 676,44 грн., які позивач (боржник за наказом Господарського суду Тернопільської області від 05 червня 2015 року у справі №921/304/15-г/16) вважає безпідставно отриманими (набутими) відповідачем приватним виконавцем Мелих А.І. в процесі виконання вказаного наказу (ВП №56527676).

Згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Право на виконання судового рішення є невід`ємною гарантією відновлення порушеного права позивача та складовою судового захисту його прав.

Разом з тим, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження").

Частиною 1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так судом встановлено, що списання коштів з рахунку позивача (боржника) на рахунок приватного виконавця Мелих А.І., відкритого у Тернопільській філії АТ КБ «ПриватБанк», здійснено відповідно до наказу суду від 05.06.2015 року, виданого на виконання рішення господарського суду від 18.05.2015 року у справі №921/304/15-г/16 та у межах виконавчого провадження №56527676, а саме: 2 915,49 грн., згідно меморіального ордеру від 11.06.2018р. та 288 177,25 грн. згідно меморіального ордеру від 27.06.2018р. Поряд з тим, на рахунок приватного виконавця, за результатами електронних торгів, 31.10.2018р. перераховано 99 595 грн. від реалізації транспортного засобу боржника.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

На виконання рішення суду приватним виконавцем перераховано кошти в сумі 439 676,44 грн. (за мінусом основної винагороди приватного виконавця) ТОВ «Спецоптальянс», який є стягувачем згідно ухвали господарського суду від 20.06.2018р., яка була чинною станом на час виконання рішення суду та є чинною станом на дату прийняття рішення суду у цій справі.

Колегія суддів звертає увагу, що у спірній ситуації приватний виконавець не є набувачем коштів боржника в розумінні ст.1212 ЦК України, такі кошти списані на виконання рішення суду та були перераховані на рахунок дійсного на той момент стягувача, відтак, у відповідача (приватного виконавця) відсутні правові підстави для повернення позивачу (боржнику) коштів в сумі 439 676,44 грн., які останній вважає безпідставно набутими.

Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що спірні кошти приватний виконавець зберіг у себе та такі не були спрямовані на виконання рішення суду у справі №921/304/15-г/16.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними та спростовуються висновками, викладеними в рішенні місцевого господарського суду.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року у справі №921/393/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліна ЛТД» без задоволення.

Матеріали справи №921/393/21 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 30 травня 2022 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Гриців В.М.