ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3189/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства «К-А-Н»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт»

прo стягнення 55 000,00 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання В.В. Фроль

За участю представників:

позивача: Осадько О.О.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Приватного підприємства «К-А-Н» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт» (надалі відповідач) прo стягнення 55 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.11.2021 року відкрито провадження у справі № 911/3189/21 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 16.12.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2021 року розгляд справи відкладено на 13.01.2022 року.

В судовому засіданні 13.01.2022 року представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 13.01.2022 року не з`явився.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 13.01.2022 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 01.01.2019 року між Приватним підприємством «К-А-Н» (надалі - позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт») (далі - відповідач, Замовник) укладено Договір про надання транспортних послуг з перевезення працівників за № б/н від 01.01.2019 року.

Відповідно до умов Договору Виконавець надає послуги з перевезення працівників до місця роботи згідно графіку, а Замовник бере на себе зобов`язання оплачувати послуги Виконавця в порядку і строки, визначені Договором.

Згідно умов Договору плата за надані послуги здійснюється Замовником шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок Замовника, за розрахунком, на підставі Акта надання послуг завіреного Замовником та Виконавцем.

На виконання своїх зобов`язань передбачених Договором Виконавцем в повному обсязі надано транспортні послуги з перевезення працівників згідно графіку, що в свою чергу підтверджується зокрема й підписанням актів надання послуг та Акту звірки взаєморозрахунків за період 2021 року між ПП «К-А-Н» і ТОВ «Р-ПЛАСТ».

Зі змісту вищезазначеного Акту звіряння вбачається, що сума заборгованості ТОВ «Р-ПЛАСТ» перед ПП «К-А-Н» за Договором складає 65 000,00 грн.

Враховуючи викладене вище, Замовником взяті зобов`язання по Договору надання транспортних послуг належним чином виконані не були, а саме порушено порядок і строки розрахунку, внаслідок чого утворилась заборгованість.

10.06.2021 року ТОВ «Р-ПЛАСТ» востаннє здійснив часткову сплату заборгованості за перевезення працівників згідно Акту звірки від 30.03.2021 року, в сумі 10 000,00 грн.

Тобто оплата була внесена після складання Акту звіряння, відповідно дана сума не була вказана, тобто виходячи з цього остаточна сума заборгованості Замовника перед Виконавцем за Договором складає 55 000,00 грн.

Оскільки на теперішній час вказана сума не оплачена відповідачем позивач, скориставшись наданим йому правом, звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За наслідками розгляду спору судом встановлено факт прострочення відповідачем зобов`язання з оплати транспортних послуг, що відповідачем не заперечено та не спростовано. У зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення 55 000,00 грн. боргу обґрунтована і підлягає задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено клопотання щодо відшкодування на його користь з відповідача 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на послуги адвоката суд враховує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності і не передбачає дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів. Як вбачається з матеріалів справи, остання за своєю суттю не відноситься до категорії складних та не викликає значного публічного інтересу, обсяг наданих адвокатом послуг не є значним, справа призначалась за правилами спрощеного позовного провадження, у справі проведено всього два судових засідання по декілька хвилин, позивачем подавалася лише позовна заява та заява про усунення недоліків.

У зв`язку з чим, суд вважає заявлену до відшкодування вартість послуг адвоката за опрацювання матеріалів справи та складення документів в сумі 15 000,00 грн. неспівмірною та такою, що не відповідає обсягу необхідних та наданих адвокатських послуг з огляду на складність справи та обсягу правової допомоги, який дійсно був необхідним у даному спорі. З урахуванням фактичних обставин суд визначає належну та співмірну вартість наданих адвокатом послуг у справі в сумі 5 000,00 грн., чого достатньо для покриття витраченого адвокатом часу та дійсно необхідного обсягу послуг.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «К-А-Н» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт» прo стягнення 55 000,00 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт» (09133, Київська обл., Білоцерківський р-н, смт. Терезине, вул. Шкільна, буд. 1, кв. 6, ) на користь Приватного підприємства «К-А-Н» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гетьманська, буд. 8, ) 55 000,00 грн. заборгованості, 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 25.05.2022 року