ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2022 р. Справа №914/1726/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марка Р.І.

Матущака О.І.

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича б/н від 30.12.2021 (вх. № 01-05/347/22 від 26.01.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.11.2021 (повний текст рішення складено 29.11.2021, м. Львів, суддя С.В. Іванчук)

у справі № 914/1726/21

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до відповідача: фізичної особи-підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича, м. Львів

про стягнення 100 051,85 грн заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Райхель Р.П. - ордер серії ВС № 1129903 від 01.03.2022;

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича про стягнення заборгованості в сумі 100051,85грн., з якої 78328,14грн. - основний борг з врахуванням індексу інфляції, 13890,90грн. - пеня, 7832,81грн. - штраф.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в порушення умов договору оренди №63 від 31.05.2018 нерухомого державного майна відповідачем не вносилась орендна плата за користування об`єктом оренди, у зв`язку з чим допущено заборгованість по орендній платі, яка відповідно до розрахунку з врахуванням індексу інфляції становить 78328,14грн. Окрім того, за прострочення оплати позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 13890,90 грн. та штраф в розмірі 7832,81грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.11.2021 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з Фізичної особи-підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 62924,12грн. - основного боргу, 13890,90грн. - пені, 6292,41грн. - 10% штрафу, 12250,38грн - інфляційних втрат та 2163,50грн. - судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду фізична особа-підприємець Ковалишин Володимир Ігорович подав апеляційну скаргу б/н від 30.12.2021 (вх. № 01-05/347/22 від 26.01.2022), в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 23.11.2021 скасувати в частині задоволення позовних вимог. В цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме, скаржник стверджує, що п.3.6. договору оренди нерухомого державного майна № 63 від 31.05.2018 передбачено, що орендна плата перераховується в пропорціях 70% - до державного бюджету (ФДМ) та 30% - балансоутримувачу (Львівській філії Концерну «Військторгсервіс»). Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі Концерн «Військторгсервіс» в особі Філії «Західна» Концерну «Військторгсервіс».

Також, апелянт зазначає, що суд не врахував реального розміру площі, яка фактично використовується ФОП Ковалишином В.І., внаслідок чого були завищені платежі з оренди. Не було враховано платіж, проведений відповідачем у лютому 2021 року в розмірі 7000,00 грн.

Водночас, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув з відповідача індекс інфляції.

Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції не застосував норми ст. 232 ГК України та допустив неправильні розрахунки порядку нарахування пені та штрафу.

Апелянт в апеляційній скарзі просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Концерн «Військторгсервіс» в особі Філії «Західна» Концерну «Військторгсервіс».

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ГПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Клопотання апелянта про залучення до участі у справі третьої особи судом апеляційної інстанції відхилене, оскільки рішення суду у даній справі не впливає на права та обов`язки Концерну «Військторгсервіс» в особі Філії «Західна» Концерну «Військторгсервіс».

Позивач не забезпечив участі уповноваженого представника у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У даному випадку, суд дійшов висновку, що неявка позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Згідно із пунктом 1 наказу Фонду державного майна України від 06.03.2019 № 232 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» утворено Регіональне відділення Фонду державного майна по Львівській, Закарпатській та Волинській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Львові, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

Пунктом 2 наказу Фонду державного майна України від 06.03.2019 №232 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» встановлено, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Регіонального відділення Фонду державного майна по Закарпатській області, Регіонального відділення Фонду державного майна по Волинській області.

Пунктом 1 наказу Фонду державного майна України від 15.05.2019 №459 «Про визначення дня початку роботи Регіонального Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях» визначено днем початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 15.05.2019.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області.

31.05.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (правонаступник Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Ковалишин Володимиром Ігоровичем (орендар) було укладено договір оренди нерухомого державного майна № 63 (надалі договір).

Відповідно до п.1.1 договору №63 від 31.05.2018, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення (кімн.№28), загальною площею 515,6 кв.м, розміщене на першому поверсі будівлі адміністративного корпусу з виробництва за адресою: м.Львів, вул.Плугова, 12а, (реєстровий номер майна 33689922.15.АААААЕ969), що перебуває на балансі Львівської філії концерну «Військторгсервіс». Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 28.02.2018 і становить за незалежною оцінкою 1 270 000,00 грн.

Відповідно до п.1.2 договору №63 від 31.05.2018, майно передається в оренду з метою провадження виробничої діяльності фізичною особою, що є суб`єктом малого підприємництва, безпосередньо на орендованих площах (виробництво корпусних меблів) (інше використання).

Згідно із п.2.1. договору №63 від 31.05.2018, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Актом прийому-передачі нерухомого державного майна позивач передав, а відповідач прийняв майно за договором №63 від 31.05.2018 Вказаний Акт підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Положеннями пунктів 3.1. 3.2., 3.3. договору №63 від 31.05.2018 встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2018 року - 16178,00 грн. Орендна плата визначена на підставі Методики для суб`єктів малого підприємництва, що провадить виробничу діяльність безпосередньо на орендованих площах становить без ПДВ за базовий місяць квітень 2018 року 11324,62 грн. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди - червень 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди квітень 2018 року на індекс інфляції за травень, червень 2018 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.5., 3.6. договору №63 від 31.05.2018 сторонами погоджено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні: 70% до державного бюджету на рахунок, визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області, а саме: одержувач коштів Держбюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача 38008294, банк одержувача - ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, № рахунку 2002 (код 22080300); - 30% на рахунок балансоутримувача.

Пунктами 3.7., 3.8. договору №63 від 31.05.2018р. передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штрафу розмірі 10% від суми заборгованості.

Згідно пункту 3.11. договору №63 від 31.05.2018 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

За умовами п. 5.3. договору №63 від 31.05.2018 орендар зобов`язувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету і балансоутримувачу.

Пунктом 10.1. договору №63 від 31.05.2018 сторони погодили, що цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 31 травня 2018 по 29 травня 2021 включно.

За умовами п. 10.7. договору №63 від 31.05.2018 чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства орендаря; у разі смерті орендаря.

Відповідно до п. п. 10.9.-10.11. договору №63 від 31.05.2018 сторони погодили, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та балансоутримувачем акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 у справі №914/2762/19 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях до Фізичної особи - підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича про розірвання договору оренди нерухомого державного майна №63 від 31.05.2018; стягнення 98 539,24 грн. заборгованості, з яких 81 390,99 грн. основного боргу, 9 009,15 грн. пені, 8 139,10 грн. штрафу, позовні вимоги задоволено частково, розірвано договір оренди нерухомого державного майна № 63 від 31.05.2018, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та фізичною особою - підприємцем Ковалишиним Володимиром Ігоровичем та стягнуто з фізичної особи - підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 105 917,57 грн. основного боргу, 1 672,98 грн., 13 999,05 грн. пені, 10 591,76 грн. штрафу та 3 903,72 грн. судового збору. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.04.2021р. рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 у справі № 914/2762/19 видано відповідний наказ.

Ухвалою Верховного Суду від 11.08.2021 касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14 квітня 2021 року і рішення Господарського суду Львівської області від 29 вересня 2020 року у справі №914/2762/19 повернуто.

Рішенням від 29.09.2020 у справі № 914/2762/19 стягнуто з Фізичної особи - підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 105 917,57 грн. основного боргу за період за період з 2019р. по лютий 2020р., 13 999,05 грн. пені (з 01.03.2019 по 30.11.2019) та 10 591,76 грн. штрафу із суми заборгованості.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.03.2021 у справі №914/2857/20 за позовом Фізичної особи - підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про зобов`язання виконати умови договору; визнання відсутнім права нарахування орендної плати, зобов`язання позивача зробити перерахунок орендної плати, позов задоволено частково, зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях виконати умови договору оренди нерухомого державного майна № 63 від 31.05.2018 та додатково до фактично переданих площ у розмірі 356.8 кв.м. передати в оренду фізичній особі - підприємцю Ковалишин Володимиру Ігоровичу по вказаному договору 158,8 кв.м. вбудованого нежитлового приміщення (кімната 28) за адресою: місто Львів, вулиця Плугова, 12 А; визнано відсутнім право Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях нарахування орендної плати за частину вбудованого нежитлового приміщення (кімната 28) за адресою: місто Львів, вулиця Плугова, 12 А, площею 158,8 кв.м. за період з 31.05.2018 по 12.03.2021; зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях зробити перерахунок орендної плати з моменту укладення договору оренди державного нерухомого майна № 63 від 31.05.2018 та підписання акту прийому-передачі державного нерухомого майна від 31.05.2018 - з 31.05.2018 та відповідно до фактичної площі орендованого приміщення 356,8 кв. м. за весь період оренди з 31.05.2018 по 12.03.2021.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.07.2021р. у справі №914/2857/20, апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 12.03.2021 в частині задоволених позовних вимог - скасовано, прийнято в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 у справі №914/2857/20 встановлено, що позивач, підписавши договір оренди приміщення погодився зі станом приміщення, тобто, під час укладення договору, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, зокрема й щодо стану приміщення, та не звертався до відповідача з 31.05.2018 до дати подання позову з пропозиціями про внесення змін до договору стосовно розміру орендованого приміщення та сплати позивачем орендної плати, тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання відсутнім права нарахування орендної плати за частину вбудованого нежитлового приміщення (кімната 28) за адресою: м. Львів, вул. Плугова, 12а, площею 158,8 кв.м. за період з 31.05.2018 по 12.03.2021 за відсутності об`єктивної можливості користуватися частиною орендованого приміщення. Також даною постановою встановлено, що оскільки змін щодо площі орендованих приміщень не вносилося, тому позовні вимоги про зобов`язання додатково передати в оренду частину нежитлових приміщень площею 158,8 кв.м., про визнання відсутнім права нарахування орендної плати на цю частину приміщень та про зобов`язання здійснити перерахунок загального розміру орендної плати за період фактичного невикористання цієї частини приміщень, - не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, зокрема, з орендної плати з врахуванням індексу інфляції по договору №63 від 31.05.2018. на суму 78328,14грн. Із розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем нараховано суму основного боргу, який складається із орендної плати в сумі 62924,12грн. (за період з березня 2020р. по квітень 2021р.), яка з 12.03.2020 нарахована у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати відповідно до постанови КМ України №611 від 15.07.2020 та інфляційних втрат в сумі 17077,00грн.

Відповідно до постанови КМ України №611 від 15.07.2020, установлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: 1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; 2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2; 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3. Орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Згідно із додатком №2 до постанови КМ України №611 від 15.07.2020, перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків, визначено, вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва, фізичні особи, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (зокрема в аеропортах).

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 789 Цивільний кодекс України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. У статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Із розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем нараховано суму основного боргу, який складається із орендної плати в сумі 62924,12грн. (за період з березня 2020р. по квітень 2021р.).

Як вбачається із долученого відповідачем контррозрахунку заборгованості, сума заборгованості з орендних платежів складає 55 924,12грн. Апелянт стверджує, що у лютому 2021р. він здійснив часткову оплату по орендних платежах в розмірі 7000,00 грн. Однак, доказів проведення оплати в зазначеному розмірі суду не представлено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума основного боргу із сплати орендних платежів становить 62 924,12грн. Дані обставини не спростовані, доказів оплати боргу не представлено. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення 62 924,12 грн. орендних платежів за період з березня 2020р. по квітень 2021р. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.7. договору №63 від 31.05.2018р., орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Так, згідно із п. 3.7. договору №63 від 31.05.2018, позивач за період з 01.07.2020 по 19.04.2021 нарахував відповідачу пеню у розмірі 13 890,90грн.

Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунок позовних вимог щодо нарахування позивачем пені та встановлено, що до стягнення підлягає пеня в розмірі 2 440,87 грн. (за період з 01.07.2020 по 19.04.2021, розраховуючи із суми основного боргу у даній справі).

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення не звернув уваги на те, що позовні вимоги в частині стягнення 11 450,03 грн. пені., є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Пунктом 3.8. договору №63 від 31.05.2018 передбачено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Відповідно до п. 3.8. договору №63 від 31.05.2018р., позивач на суму заборгованості з орендної плати нарахував відповідачу 10% штрафу у розмірі 7832,81грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що до стягнення підлягає штраф у розмірі 62 924,12грн. (10% від суми заборгованості).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, нарахував відповідачу за прострочення оплати інфляційні втрати в розмірі 17077,00грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, представлений позивачем, судом апеляційної інстанції встановлено, що до стягнення підлягає індекс інфляції у розмірі 2 138,20 грн. (за період з 01.07.2020 по 19.04.2021, розраховуючи із суми основного боргу у даній справі). Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення не звернув уваги на те, що позовні вимоги в частині стягнення 10 112,18 грн. індексу інфляції, є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув з відповідача індекс інфляції. Адже, позивач у даній справі просив суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі з врахуванням індексу інфляції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 23.11.2021 у справі № 914/1726/21 слід скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо 10 112,18 грн. індексу інфляції та 11 450,03 грн. пені. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича б/н від 30.12.2021 (вх. № 01-05/347/22 від 26.01.2022) задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.11.2021 у справі № 914/1726/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо 10 112,18 грн. індексу інфляції та 11 450,03 грн. пені. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення суду залишити без змін:

стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79005, м.Львів, вул.Коперника, буд.4, ідентифікаційний код 42899921) 62 924,12грн. - основного боргу, 2 440,87грн. - пені, 6292,41грн. - 10% штрафу, 2 138,20 грн - інфляційних втрат та 1674,30 грн. - судового збору.

3. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79005, м.Львів, вул.Коперника, буд.4, ідентифікаційний код 42899921) на користь Фізичної особи-підприємця Ковалишина Володимира Ігоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 770,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.06.2022.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя О.І. Матущак

Суддя Р.І. Марко