ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р. Справа№ 910/12344/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Мальченко А.О.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.10.2021

у справі №910/12344/21 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 130 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі-відповідач, скаржник) про стягнення 130000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.05.2021 на автомобільній дорозі М-06, Київ-Чоп, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого пошкоджено автомобіль марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Афіна Груп», якому позивач, як страховик виплатив, страхове відшкодування в розмірі 263987,38 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» позивач просить стягнути з відповідача 130000 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в сумі 130000 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Скаржник вказує, що Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» у відповідності до положень ст. 526 ЦК України належним чином виконано взяті на себе обов`язки за Полісом № АР/8970059, а тому, відсутні підстави для задоволення позову.

Також, скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення надійшов на адресу скаржника 01.11.2021, що підтверджується роздруківкою даних з сайту Укрпошти за трек-кодом 354.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Чорногуза М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12344/21.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/12344/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення №21719 від 10.12.2021 про сплату судового збору в розмірі 3405,00 грн.

Від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення, в якому відповідач зазначає, що позивач оцінив шкоду, завдану пошкодженому транспортному засобу відповідно до Рахунку №VPP1100196 від 01.06.2021, наданого ФОП Павлюк О.П., в 263 987,38 грн. При подачі позовної заяви дана шкода 263 987,38 грн. була поділена на 2 = 131 993,69 грн., так як обидва учасники ДТП визнані винними, та враховуючи ліміт відповідальності, передбачений полісом (130 000,00 грн.), позовна заява була заявлена на 130 000,00 грн.

Водночас, зазначає, що скаржник при розгляді справи в суді першої інстанції не надав відзиву на позовну заяву, не обґрунтував свою позицію щодо оцінки шкоди в 134 495,51 грн., тобто не скористався правом, передбаченим процесуальним законодавством. Крім того, навіть у апеляційній скарзі, скаржник не пояснює на підставі чого він визначив шкоду, завдану пошкодженому транспортному засобу в 134 495,51 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія» про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21. Відновлено Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія» строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 у зв`язку перебування судді Чорногуза М.Г. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/12344/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2022 для розгляду справи №910/12344/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Мальченко А.О., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/12344/21 прийнято до провадження у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Мальченко А.О., Шаптала Є.Ю.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що предметом розгляду у справи №910/12344/20 є вимоги про стягнення 130 000,00 грн, вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

07.12.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Афіна Груп» (далі - страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «ALL RISKS» №2262/20-Т/Дп/03 відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб - автомобіль марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Згідно з відповіддю Національної Поліції України №653786, 22.05.2021 о 07:30 год. на а/д М-06 Київ-Чоп відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , внаслідок чого пошкоджено вищезазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1. та п. 13.1., а ОСОБА_2 п. 10.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Постановою Макарівського районного суду Київської області у справі №370/1234/21 від 29.06.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «ALL RISKS» №2262/20-Т/Дп/03 від 07.12.2020 на підставі страхового акта №006.01072721-1 від 18.06.2021, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП Павлюк О.П., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №33677187 від 22.06.2021.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку №VPP1100196 від 01.06.2021 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 263 987,37 грн. без ПДВ.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем не подано жодних заперечень щодо позовних вимог позивача, як і не подано жодних доказів на підтвердження сплати відповідачем позивачу страхового відшкодування в сумі 130000 грн., у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку щодо законності та обґрунтованості позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Крім того, вірно зазначено та вбачається з матеріалів справи, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, що поліс обов`язкового страхування АР №8970059 був чинний на момент скоєння ДТП - 22.05.2021. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн., франшиза - 0 (нуль) грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є скаржник.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Водночас, господарським судом вірно зазначено, що до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту «ALL RISKS» №2262/20-Т/Дп/03 від 07.12.2020, перейшло право вимоги, яке Товариство з обмеженою відповідальністю «Афіна Груп», мало до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладені вище обставини, враховуючи надані докази до матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Водночас, суду апеляційної інстанції скаржником не надано належних та допустимих доказів на спростування вище викладених обставин.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/12344/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/12344/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.О. Мальченко

Є.Ю. Шаптала