ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2022 р. Справа№ 911/1870/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Козир Т.П.
Кравчука Г.А.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 31.05.2022
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок»
на рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2021 (повний текст складено 01.11.2021)
у справі №911/1870/21 (суддя Лилак Т.Д.)
за позовом Заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі:
1) Адміністрації Державної прикордонної служби України
2) Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )
до Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок»
про стягнення 3 431 667,85 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» про стягнення 3 431 667,85 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог заступник керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним між Військовою частиною НОМЕР_1 договором № 176-450/2019/162-19 на закупівлю мобільних тепловізійних комплексів спеціального призначення в рамках Програми транскордонного співробітництва Європейського інструменту сусідства «Польща - Білорусь - Україна 2014 - 2020» за проектом «Удосконалення системи спостереження на українсько-польському кордоні (Південний сектор)» (далі за текстом - Договір) на поставку трьох мобільних тепловізійних комплексів спеціального призначення на базі автомобіля TORSUS PRAETORIAN (ДК 021:2015 - 34130000-7 Мототранспортні вантажні засоби) від 18.06.2019.
Рішенням Господарського суду Київської області від 21.10.2021 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» на користь Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 2 078 334 (два мільйони сімдесят вісім тисяч триста тридцять чотири) грн. 05 коп. пені та 1 353 333 (один мільйон триста п`ятдесят три тисячі триста тридцять три) грн. 80 коп. штрафу. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» на користь спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону 51 475 (п`ятдесят одну тисячу чотириста сімдесят п`ять) грн. 02 коп. судового збору.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Банкомзв`язок» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2021 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» на користь Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з урахуванням зменшення розміру штрафних санкцій, 642 833 грн. 56 коп. пені та 338 333 грн. 45 коп. штрафу.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального права.
У відзивах на апеляційну скаргу заступник керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону і позивачі просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» на рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2021 у справі №911/1870/21 залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2022, після усунення Приватним акціонерним товариством «Банкомзв`язок» недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою останнього на рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2021 у справі №911/1870/21 та призначено скаргу до розгляду на 10.02.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2022 в зв`язку із перебуванням 10.02.2022р. судді Кравчук Г.А. на лікарняному та після його виходу з лікарняного змінено дату розгляду справи на 01.03.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» на рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2021 у справі №911/1870/21 призначено до розгляду на 10.02.2022.
В судовому засіданні апеляційної представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу апеляційну задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2021 у справі №911/1870/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково.
Відповідно прокурор та позивачі просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора та представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що воно підлягає зміні з огляду на наступне.
Так, 18.06.2019 між Військовою частиною НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), як замовником, і Приватним акціонерним товариством «Банкомзв`язок», як постачальником, укладено договір № 176-450/2019/162-19 на закупівлю мобільних тепловізійних комплексів спеціального призначення в рамках Програми транскордонного співробітництва Європейського інструменту сусідства «Польща - Білорусь - Україна 2014 - 2020» за проектом «Удосконалення системи спостереження на українсько-польському кордоні (Південний сектор)» (далі за текстом - Договір) на поставку трьох мобільних тепловізійних комплексів спеціального призначення на базі автомобіля TORSUS PRAETORIAN (ДК 021:2015 - 34130000-7 Мототранспортні вантажні засоби) (далі за текстом - товар), в кількості 3-х (трьох) комплексів, зазначених в Специфікації (Додаток 1), а замовник - прийняти та оплатити товар відповідно до умов цього договору.
Пунктами 2.1. та 2.2. Договору встановлено, що постачальник повинен поставити замовнику новий товар в кількості 3-х (трьох) комплектів, якість яких відповідає чинним нормам в Україні, умовам Договору та замовника. Якість, комплектність і експлуатаційна документація товару повинна відповідати специфікації та формулярам на нього, а також забезпечувати експлуатацію товару у повному обсязі відповідно до призначення.
Відповідно до пункту 2.3. Договору постачальник гарантує та несе відповідальність за якість товару, що постачаються за Договором. Всі зауваження замовника, пов`язані з відхиленнями або порушеннями вимог до товарів, які виявлені при прийманні або протягом дії гарантійних зобов`язань, оформлюються у вигляді рекламацій (пункт 7.7. Договору) та усуваються постачальником самостійно, якщо вони виникли не з вини замовника. В такому разі постачальник також сплачує вартість всіх витрат, пов`язаних з дослідженням та усуненням відмови (несправності), а саме: вартість матеріальних засобів (паливо-мастильні матеріали, витратні матеріали, електроенергія тощо), всі витрати пов`язані з доставкою на підприємство для виконання робіт, та будь-які інші витрати, пов`язані з дослідженням та усуненням відмови (несправності).
Відповідно до пункту 3.1 Договору, ціна одиниці товару становить 9666670,00 (дев`ять мільйонів шістсот шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят) грн., без ПДВ. Загальна вартість Договору становить 29000010,00 (двадцять дев`ять мільйонів десять) грн., без ПДВ.
Згідно пункту 3.3; 3.7 Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником поставленого йому товару та надання постачальником:- рахунків на оплату (далі - рахунок);- видаткова накладна;- актів приймання-передавання мобільного тепловізійного комплексу спеціального призначення за кількістю та якістю;- документів, що підтверджують якість та країну походження товару. Розрахунки здійснюються сторонами по факту постачання товару за адресою зазначеною в пункті 4.3. Договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання акту приймання-передавання.
В пункті 4.1. Договору зазначено, що товар поставляється партіями разом з усіма документами визначеними у пункті 3.3. Договору протягом 30 днів з моменту отримання заявки від замовника на адресу постачальника з урахуванням Календарного плану постачання товару у рамках реалізації проекту «Удосконалення системи спостереження на українсько-польському кордоні (Південний сектор) № PBU1/0205/16» (Додаток 3).
Як зазначається в пункті 4.5. Договору, передавання Замовнику Товару здійснюється на підставі надання представником Постачальника довіреності та пред`явлення документа, що посвідчує його особу.
Пунктом 4.6. Договору встановлюється, що приймання-передача Товару за кількістю, якістю та комплектністю здійснюється уповноваженими представниками Постачальника та Замовника в місці поставки 81300, Львівська обл., м. Мостиська, вул. Ярослава Мудрого, 113, з оформленням відповідного Акта приймання-передавання.
Відповідно до пункту 4.7. Договору під час приймання-передавання Товару Сторони зобов`язані належним чином перевірити в повному обсязі кількість, асортимент, комплектність та якість Товару, які повинні відповідати усім показникам, та вимогам Замовника, наведених у Додатку 2 до цього Договору, підписати усі необхідні документи, що засвідчують факт приймання-передавання Товару (накладні, акт приймання-передавання тощо). У випадку, коли буде встановлено порушення якості Товару або його некомплектність, Замовник, спільно з представником Постачальника, відображає це в актах прийому Товару та складає окремий акт.
Згідно пункту 4.8. Договору, датою виконання Постачальником зобов`язань щодо поставки продукції є дата підписання Замовником Акта приймання-передавання.
Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 05.11.2020, але в будь якому разі до повного виконання зобов`язань сторонами( пункт 10.1 ).
Окрім цього Договір містить додатки: - Специфікація (Додаток 1); - Технічний опис мобільного тепловізійного комплексу спеціального призначення на базі автомобіля Torsus Praetorian (Додаток 2); - Календарний план (Додаток 3); - Положення про добропорядність (Додаток 4); - Калькуляція на основні імпортовані складові та комплектуючі, які необхідні для виготовлення мобільного тепловізійного комплексу спеціального призначення на базі автомобіля Torsus Praetorian (Додаток 5).
Календарним планом, наведеним в Додатку 3 до Договору, встановлено терміни постачання мобільних тепловізійних комплексів спеціального призначення: перший - жовтень 2019, другий - грудень 2019, третій - березень 2020.
29.07.2019 до Договору укладена Додаткова угода № 1, якою викладено Додаток 2 та Додаток 5 до Договору в новій редакції.
14.01.2020 до Договору укладена Додаткова угода № 2, якою викладено Додаток 2 та Додаток 5 до Договору в новій редакції.
14.01.2020 до Договору укладена Додаткова угода № 3, якою визначено обсяг фінансування в 2020 році.
03.11.2020 до Договору укладена Додаткова угода № 4, якою замінено замовника по Договору з Військової частини НОМЕР_2 на Військову частину НОМЕР_1 .
31.12.2020 до Договору укладена Додаткова угода № 5, якою визначено обсяг фінансування в 2021 році.
Предметом позову у даній справі є стягнення штрафних санкцій з відповідача в розмірі 3 431 667,85 грн., який обґрунтовано порушенням відповідачем умов Договору.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
У відповідності з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 4 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
За приписами частини 1 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом , відповідач на виконання умов Договору та додаткових угод до нього надав замовнику для проведення приймання перший мобільний тепловізійний комплекс спеціального призначення 22.11.2019, а другий мобільний тепловізійний комплекс спеціального призначення - 03.03.2020.
Актом рекламації від 25.11.2019 та актом приймання від 03.03.2020 комісією у відповідності до положень п. 4.7 Договору прийнято рішення про неприйняття вказаних мобільнх тепловізійних комплексів спеціального призначення та рекомендовано постачальнику усунути виявлені недоліки.
Викладена у зазначених Актах інформація вказує на невідповідність технічних характеристик поставлених моделей МТКСП з технічними характеристиками, визначеними у Технічному описі, якому у чіткій відповідності повинен відповідати предмет поставки, що свідчить про неприймання позивачем першого та другого МТК з причин, які залежали виключно від відповідача, а саме, невідповідності технічних характеристик МТК Технічним умовам, погодженим сторонами, що в свою чергу вказує на порушення відповідачем строків поставки, які встановлені календарним планом.
З матеріалів справи слідує, що листом №1033 від 09.12.2019, складеним після дати поставки на яку вказує відповідач, як на ту, що здійснена у відповідності з вимогами договору, відповідачем повідомлено позивача, що у зв`язку з тимчасовою відсутністю на складах постачальника необхідного обладнання, відповідач на заміну пропонує до комплектування обладнання з кращими характеристиками без зміни ціни, про що останній пропонує укласти Додаткову угоду.
За наслідками розгляду пропозицій, викладених в листі №1033 від 09.12.2019, сторонами 14.01.2020 укладено Додаткову угоду, якою погоджено викласти Додаток №2 та Додаток №5 до Договору в новій редакції.
Постачальник не заперечував проти виявлених недоліків і усував їх до тих пір, поки спірний Товар не став відповідати заявленим характеристикам та не забезпечував можливість експлуатації Товару відповідно до призначення
Таким чином, висновки суду першої інстанції, що Лист відповідача №1033 від 09.12.2019 підтверджує факт поставки МТК з обладнанням, що не відповідає умовам Технічного опису та відповідно умовам Договору, позаяк підтверджує обставини, встановлені в Акті рекламації від 25.11.2019, а факт внесення змін в Технічний опис 14.01.2020 свідчить, що і другий МТК також не був поставлений відповідачем у строки визначені договором - до 31.12.2019.
В подальшому, відповідно до Акту №1 та № 2 приймання-передачі МТК за кількістю та якістю від 30.07.2020 відповідачем передано позивачу перший та другий МТК в комплекті, відповідно до умов Договору.
Отже, з поданих до суду доказів вбачається, що з боку відповідача мало місце прострочення виконання зобов`язання за Договором, яка перевищує 30 днів з моменту останнього дня строку визначеного Календарним планом.
Статтею 546,549 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання
Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Пунктом 7.1 Договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та цього Договору.
Підпунктом 2 пункту 7.2. Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.Так у зв`язку з простроченням строків поставки товару відповідачем у позивача в силу погоджених положень пп. 2 п. 7.2. Договору виникло право на нарахування штрафних санкцій, а саме пені у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
З розрахунків позивача вбачається, що останній нараховує пеню відносно поставки першого МТК з 01.11.2019 по 17.03.2020 на суму 9666670,00 грн, а щодо поставки другого МТК з 01.01.2020 по 17.03.2020 на суму 9666670,00 грн, що є підставним, позаяк крайні строки поставки першого та другого МТК визначені як жовтень 2019 та грудень 2019 відповідно.
Суд першої інстанції перевірив розрахунки позивача щодо нарахування пені згідно періодів, заявлених позивачем (за прострочення поставки першого та другого МТК) та встановив, що сума пені є більшою за розраховану позивачем, на підставі чого дійшов правильного висновку, що пеня підлягає до стягнення у заявленому позивачем розмірі 1334000,46 грн та 744333,59 грн (разом 2078334,05 грн)., оскільки суд не може з власної ініціативи виходити за межі позовних вимог.
Стосовно вимоги про стягнення штрафу, суд зазначає, що вона також є обґрунтованою, оскільки наявний факт прострочення відповідачем виконання умов поставки товару більше ніж на 30 днів, розрахунки є арифметично вірними, а тому заявлена до стягнення сума штрафу у розмірі 1353333,80 грн підлягає до стягнення з відповідача у повному обсязі.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від якого колегія суддів Верховного Суду не вважала за необхідне відступати при розгляді справи № 922/2772/18.
Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і, з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи, не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Відповідно до сталої судової практики вбачається, що «не існує двох однакових справ» як за фактично-доказовою базою (обставин справи та зібраних у них доказів), так і за істотними правовими ознаками (в частині стягнення пені), що свідчить про неподібність правовідносин у них, а отже суд виходячи з дискреційних повноважень, самостійно вирішує питання щодо зменшення (в кількісних характеристиках) розміру штрафних санкцій.
Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 24 вересня 2020 року по справі № 915/2095/19.
Стосовно клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено та необґрунтовано поважності причин пропущення строків виконання зобов`язань за Договором, водночас посилання відповідача на відсутність відповідних комплектуючих для мобільних тепловізійних комплексів спеціального призначення також не можуть братись судом до уваги, позаяк позивач, підписуючи відповідний Договір та погоджуючись з відповідними умовами міг та повинен був передбачати та перевіряти наявність комплектуючих згідно погодженого ним самим Технічного опису мобільного тепловізійного комплексу спеціального призначення та відповідно усвідомлювати наявність відповідних для нього ризиків у разі якщо такий договір було підписано ним без з`ясування реальної можливості забезпечити встановлення обраних сторонами комплектуючих у строки визначені договором.
Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія не погоджується, оскільки судом не було враховано, що відповідачем без збільшення ціни, на прохання замовника, було здійснило за власні кошти дообладнання всіх мобільних тепловізійних комплексів спеціального призначення обладнанням, що не входило до Технічного опису (Додаток 2) до Договору, на загальну суму 1 592 900,83 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
Також судом першої інстанції не враховано, що негативні наслідки і збитки, які були нанесені постачальником замовнику несвоєчасною поставкою по Договору відсутні, як відсутні і належні докази обчислення вартості таких негативних наслідків і збитків.
Також суд першої інстанції, відмовляючи у зменшенні розміру нарахованих штрафних санкцій, взяв до уваги ту обставину, що замовником товару, є військова частина, а товаром військова техніка, яка, зокрема, повинна забезпечувати захист територіальної цілісності держави Україна та виконувати завдання з перешкоджання проникнення через державний кордон України осіб, які можуть заподіяти шкоду інтересам держави та суспільства, а отже, не поставлення таких об`єктів в визначений Договором строк може мати ознаки підриву боєздатності вказаної військової частини та обороноздатності країни в цілому.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що оскільки замовником товару є військова частина, то товаром є військова техніка.
Так, відповідно до пункту 9 частини 1 ст. 1 Закону України «Про державне оборонне замовлення» (в редакції, що діяла станом на дату укладення Договору) продукція оборонного призначення - озброєння, військова та спеціальна техніка, військова зброя і боєприпаси, спеціальні комплектувальні вироби для їх виготовлення та експлуатації, матеріали та обладнання, спеціально призначені для їх розроблення, виготовлення або використання, спеціальні технічні засоби, технічні засоби розвідки, які прямо чи опосередковано використовуються розвідувальними органами України для здійснення та забезпечення розвідувальної діяльності або для організації чи забезпечення її здійснення.
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про державне оборонне замовлення» (в редакції, що діяла станом на дату укладення Договору) зазначається, що державний контракт з оборонного замовлення (далі - державний контракт) - договір, укладений у письмовій формі державним замовником від імені держави з виконавцем відповідно до затверджених основних показників оборонного замовлення, в якому визначаються економічні та правові зобов`язання сторін, порядок регулювання їхніх господарських відносин.
З матеріалів справи слідує, що між замовником і постачальником було укладено Договір в рамках реалізації Програми транскордонного співробітництва Європейського інструменту сусідства «Польща - Білорусь - Україна 2014 - 2020» за проектом «Удосконалення системи спостереження на українсько-польському кордоні (Південний сектор)», який не є державним контрактом з оборонного замовлення в розумінні Закону України «Про державне оборонне замовлення» (в редакції, що діяла станом на дату укладення Договору) та чинного законодавства, а тому товар, поставлений Договору, не мав жодного відношення до військової техніки, та, виходячи із наведеного вище, не міг підірвати боєздатність Військової частини НОМЕР_1 та обороноздатність країни в цілому.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, наявність об`єктивних обставин (запровадження карантину та супутні обмеження у зв`язку з цим), що перешкоджали своєчасному виконанню обов`язків, зусилля відповідача, прикладені для виконання ним умов Договору в найкоротші строки, з урахуванням дообладнання відповідачем товару необхідним замовнику обладнанням за власні кошти, відсутністю збитків внаслідок неналежного виконання зобов`язань, беручи до уваги те, що правовий зміст інституту неустойки, основною метою якої є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання, а також те, що неустойка не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, колегія суддів приходить до висновку, що зменшення розміру штрафних санкцій на п`ятдесят відсотків, а саме штрафу - до 676000,67 грн. та пені до 1039167,02 грн. є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2021 у справі №911/1870/21 зміні шляхом викладення резолютивної його частини в новій редакції про часткове задоволення позовних вимог та зменшення розміру штрафних санкцій. В решті рішення залишається без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Банкомзв`язок», оскільки зміна рішення є наслідком реалізації судом апеляційної інстанції його дискреційних повноважень на зменшення штрафних санкцій, що ніяким чином не спростовує правильність висновків суду 1-ї інстанції щодо суті спору.
Керуючись ст. ст. 129, 267- 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2021 у справі №911/1870/21 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
« Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» на користь Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 1039167 (один мільйон тридцять дев`ять тисяч сто шістдесят сім ) грн. 02 коп. пені та 676 (шістсот сімдесят шість тисяч) грн. 67 коп. штрафу.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Банкомзв`язок» на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону 51475 (п`ятдесят одну тисячу чотириста сімдесят п`ять) грн. 02 коп. судового збору .»
Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Київської області.
Матеріали справи №911/1870/21 повернути Господарському суду Київської області.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Банкомзв`язок».
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені ГПК України порядку та строки.

Повний текст складено та підписано 06.06.2022.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук