ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022м. ДніпроСправа № 904/585/22

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,
дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/585/22
за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ"
доЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ "ВОСТОК-33"
простягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 01.02.2022 за вих. №1687/09 до ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ "ВОСТОК-33" (далі - відповідач) про стягнення 177.305,21 грн, з яких: 146.490,96 грн основної заборгованості; 2.215,79 грн пені; 2.064,22 грн штрафу; 8.191,91 грн трьох процентів річних; 18.342,33 грн інфляційних втрат.

Фактичною підставою позову визначено договір № 532 від 07.10.2013 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати за отриману від позивача теплову енергію.

Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Крім цього, позивач просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/585/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022.

Ухвалою від 17.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Ухвалу від 17.02.2022 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 19.04.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 21.04.2022.

Крім цього, додатковим доказом отримання відповідачем ухвали від 17.02.2022 є інформація отримана з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» щодо відстеження відправлення за трекінгом 271, номер якого підтвержується реєстром №42 згрупованих поштових відправлень по Україні з повідомленням від 25.03.2022.

Відповідачу в ухвалі від 17.02.2022 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву по 04.05.2022.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово подовжувався та триває станом на сьогодні.

Розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області №34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, встановлено в Господарському суді Дніпропетровської області особливий режим роботи суду.

Так, з метою забезпечення розумного балансу між нормами статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також положеннями статті 2 ГПК України, якою закріплено, що основними засадами господарського судочинства є розумність строків розгляду справи, господарський суд фактично надав додатковий час відповідачу для того, щоб він скористався наданим йому правом на подання відзиву.

Господарський суд взяв до уваги, що відповідач зареєстрований у місті Кривому Розі, отже з урахуванням фактичної ситуації в Дніпропетровській області, господарський суд вважає, що відповідач мав можливість скористатися наданим йому правом на подачу відзиву.

Станом на 01.06.2022 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про існуюче судове провадження був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд відзначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 9 ГПК України).

Таким чином обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) господарського судочинства - відкритості судового процесу.

Відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Будь-яких клопотань про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

Як зазначалось вище, з урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

16.03.2017 Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» перетворено у Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», про що внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відтак позивач зазначає, що в силу ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України ПАТ «Криворізька теплоцентраль» є правонаступником ДП «Криворізька теплоцентраль».

В результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту ПАТ «Криворізька теплоцентраль», що повязані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства», змінено найменування позивача на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», про що 14.05.2018 внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

07.10.2013 між позивачем (далі - позивач, теплопостачальна організація, продавець) та відповідачем (далі - відповідач, споживач-покупець) укладений договір №532 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді (далі - договір).

Належне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань в частині поставки відповідачу теплової енергії підтвержується актами здачі-приймання (надання послуг), а саме: № 198 від 31.01.2019 на суму 103.603,62 грн; № 1257 від 28.02.2019 на суму 96.827,68 грн; № 3377 від 31.03.2019 на суму 76.888,09 грн; № 4527 від 18.04.2019 на суму 26.254,06 грн; № 1091 від 29.02.2020 на суму 67.549,04 грн; № 2164 від 31.03.2020 на суму 41.145,50 грн; № 3321 від 30.04.2020 на суму 28762,60 грн; № 4510 від 30.11.2020 на суму 58.692,95 грн; № 6357 від 31.12.2020 на суму 110.061,71 грн; № 123 від 31.01.2021 на суму 139.065,92 грн; № 2440 від 31.03.2021 на суму 102.893,74 грн; № 3697 від 30.04.2021 на суму 44.329,25 грн.

Так, позивач стверджує, що відповідач у період з 01.01.2019 по 14.04.2021 не виконав свої зобов`язання з оплати за поставлену теплову енергію, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 146.490,96 грн, що і стало причиною звернення позивача з даною позовною заявою.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 22.02.2021 по 19.11.2021 на загальну суму 2.215,79 грн;

- штраф за загальний період прострочення з 22.02.2021 по 25.01.2022 на загальну суму 2.064,22 грн;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 21.02.2019 по 25.01.2022 на загальну суму 8.191,91 грн;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 31.12.2021 на загальну суму 18.342,33 грн.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач відзив не надав.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: укладення договору; надання послуг; наявність/відсутність доказів часткової/повної оплати послуг; наявність/відсутність заборгованості; наявність підстав для стягнення пені, штрафу, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Суд встановив, що 07.10.2013 між позивачем (далі - позивач, теплопостачальна організація - продавець) та відповідачем (далі - відповідач, споживач-покупець) укладений договір №532 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі - договір).

За цим договором, відповідно до п. 1.1, теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язається оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

Опалення та вентиляція - в період опалювального періоду;

Гаряче водопостачання - протягом року.

Згідно з п. 6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводиться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів.

Цей договір, в силу п. 10.1 договору, набуває чинності з моменту фактичного надання послуг теплопостачання та діє до 06.10.2014 керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 10.3 договору він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Факт надання позивачем відповідачу послуг з постачання теплової енергії підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 896.074,16 грн, а саме:

№ 198 від 31.01.2019 на суму 103.603,62 грн (теплова енергія для населення за січень 2019 року);

№ 1257 від 28.02.2019 на суму 96.827,68 грн (теплова енергія для населення за лютий 2019 року);

№ 3377 від 31.03.2019 на суму 76.888,09 грн (теплова енергія для населення за березень 2019 року);

№ 4527 від 18.04.2019 на суму 26.254,06 грн (теплова енергія для населення за квітень 2019 року);

№ 1091 від 29.02.2020 на суму 67.549,04 грн (теплова енергія для населення за лютий 2020 року);

№ 2164 від 31.03.2020 на суму 41.145,50 грн (теплова енергія для населення за березень 2020 року);

№ 3321 від 30.04.2020 на суму 28762,60 грн (теплова енергія для населення за квітень 2020 року);

№ 4510 від 30.11.2020 на суму 58.692,95 грн (теплова енергія для населення за листопад 2020 року);

№ 6357 від 31.12.2020 на суму 110.061,71 грн (теплова енергія для населення за грудень 2020 року);

№ 123 від 31.01.2021 на суму 139.065,92 грн (теплова енергія для населення за січень 2021 року);

№ 2440 від 31.03.2021 на суму 102.893,74 грн (теплова енергія для населення за березень 2021 року);

№ 3697 від 30.04.2021 на суму 44.329,25 грн (теплова енергія для населення за квітень 2021 року).

В якості доказів часткової оплати відповідачем позивачу за отриману теплову енергію для населення до матеріалів справи долучено платіжні доручення на загальну суму 774.280,65 грн, а саме:

Оплати за січень 2019 року:

№ @2PL240271 від 26.02.2019 на суму 1.323,91 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію зг. Договору/рахунку №-, період 01.2019-01.2019, назва організації/ФОП ЖСК «Восток 33», ПІП Чередниченко Ігор Валентинович);

№ 80 від 15.03.2019 на суму 5.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за січень 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 916,67 грн);

№ 81 від 19.03.2019 на суму 17.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію згідно дог. №532 від 07.10.2013 за січень 2019 року у т.ч. ПДВ 20% 2.833,33 грн);

№ 82 від 22.03.2019 на суму 7.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за січень 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.250 грн);

№ 83 від 27.03.2019 на суму 21.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за січень 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 3.500 грн).

Оплати за лютий 2019 року:

№ @2PL735750 від 29.03.2019 на суму 1.399,44 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію зг. Договору/рахунку №-, період 02.2019-02.2019, назва організації/ФОП ЖСК «Восток 33», ПІП Чередниченко Ігор Валентинович);

№ 84 від 05.04.2019 на суму 13.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.250 грн);

№ 88 від 10.04.2019 на суму 13.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.166,67 грн);

№ 92 від 23.04.2019 на суму 18.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 3.000 грн);

№ 93 від 26.04.2019 на суму 20.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 3.333,33 грн);

№ 128 від 03.09.2019 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн).

Оплати за березень 2019 року:

№ 97 від 13.05.2019 на суму 13.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.250 грн);

№ 101 від 24.05.2019 на суму 15.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.500 грн);

№ 102 від 27.05.2019 на суму 12.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.000 грн);

№ 111 від 21.06.2019 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень місяць 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн);

№ 112 від 27.06.2019 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн);

№ 149 від 08.11.2019 на суму 15.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень 2019 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.500 грн).

Оплати за січень 2020 року:

№ @2PL240137 від 26.02.2019 на суму 1.873,70 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію зг. Договору/рахунку №-, період 01.2020-01.2020, назва організації/ФОП ЖСК «Восток 33», ПІП Чередниченко Ігор Валентинович).

Оплати за лютий 2020 року:

№ @2PL240137 від 26.02.2019 на суму 1.264,60 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію зг. Договору/рахунку №-, період 02.2020-02.2020, назва організації/ФОП ЖСК «Восток 33», ПІП Чередниченко Ігор Валентинович);

№ 204 від 15.04.2020 на суму 10.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.750 грн);

№ 205 від 24.04.2020 на суму 12.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.000 грн);

№ 206 від 30.04.2020 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн);

№ 212 від 12.05.2020 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн);

№ 214 від 29.05.2020 на суму 15.050,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за лютий 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.508,33 грн).

Оплати за березень 2020 року:

№ @2PL780507 від 27.04.2020 на суму 869,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію зг. Договору/рахунку №-, період 03.2020-03.2020, назва організації/ФОП ЖСК «Восток 33», ПІП Чередниченко Ігор Валентинович);

№ 215 від 29.05.2020 на суму 5.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію березня 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 833,33 грн);

№ 244 від 02.10.2020 на суму 9.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.500 грн);

№ 252 від 09.11.2020 на суму 18.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 3.000 грн);

№ 269 від 30.12.2020 на суму 6.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за березень 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.000 грн).

Оплати за листопад 2020 року:

№ 263 від 15.12.2020 на суму 20.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за листопад 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 3.333,33 грн);

№ 266 від 23.12.2020 на суму 17.000,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за листопад 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.833,33 грн);

№ 267 від 28.12.2020 на суму 12.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за листопад 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.083,33 грн);

№ 268 від 30.12.2020 на суму 5.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за листопад 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 916,67 грн).

Оплати за грудень 2020 року:

№ 274 від 14.01.2021 на суму 20.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за грудень 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 3.416,67 грн);

№ 277 від 21.01.2021 на суму 30.500,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за грудень 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 5.083,33 грн);

№ 279 від 28.01.2021 на суму 32.800,00 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію за грудень 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 5.466,67 грн);

№ 285 від 11.02.2021 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за грудень 2020 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн).

Оплати за січень 2021 року:

№ 286 від 11.02.2021 на суму 28.500,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за січень 2021 року, згідно рах. №123 від 31.01.2021 у т.ч. ПДВ 20% 4.750 грн);

№ 287 від 15.02.2021 на суму 15.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за січень 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.500 грн);

№ 290 від 25.02.2021 на суму 38.500,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за січень 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 6.416,67 грн);

№ 292 від 04.03.2021 на суму 16.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за січень 2021 року, згідно рах. №123 від 31.01.2021 у т.ч. ПДВ 20% 2.666,67 грн);

№ 296 від 15.03.2021 на суму 15.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за січень 2021 року, згідно рах. №123 від 31.01.2021 у т.ч. ПДВ 20% 2.500 грн);

№ 344 від 11.08.2021 на суму 8.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за січень 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.333,33 грн).

Оплати за лютий 2021 року:

№ 339 від 30.07.2021 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за лютий 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн);

№ 351 від 07.09.2021 на суму 7.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за лютий 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.166,67 грн);

№ 353 від 24.09.2021 на суму 6.200,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за лютий 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.033,33 грн);

№ 358 від 08.10.2021 на суму 6.000,00 грн (призначення платежу: сплата за теплову енергію за лютий 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.000 грн).

Оплати за березень 2021 року:

№ 304 від 09.04.2021 на суму 12.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за березень 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.000 грн);

№ 309 від 15.04.2021 на суму 14.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за березень 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.333,33 грн);

№ 313 від 26.04.2021 на суму 30.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за березень 2021 року, згідно рах. №2440 від 31.04.2021 у т.ч. ПДВ 20% 5.000 грн);

№ 314 від 29.04.2021 на суму 15.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за березень 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.500 грн);

№ 316 від 13.05.2021 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за березень 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн);

№ 359 від 22.10.2021 на суму 18.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за березень 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 3.000 грн).

Оплати за квітень 2021 року:

№ 317 від 13.05.2021 на суму 16.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію в квітні 2021 року, згідно рах. №3697 від 28.04.2021 у т.ч. ПДВ 20% 2.666,67 грн);

№ 334 від 31.05.2021 на суму 35.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію згідно дог. №532 від 07.10.2013 за лютий-березень 2021 21.200 грн, за квітень 13.800 грн у т.ч. ПДВ 20% 5.833,33 грн;

№ 329 від 18.06.2021 на суму 7.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію квітня 2021 року, згідно рах. №3697 від 28.04.2021 у т.ч. ПДВ 20% 1.166,67 грн).

Оплати за листопад 2021 року:

№ 374 від 09.12.2021 на суму 15.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за листопад 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.500 грн).

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив вимоги до відповідача про стягнення 177.305,21 грн, з яких: 146.490,96 грн основної заборгованості; 2.215,79 грн пені; 2.064,22 грн штрафу; 8.191,91 грн трьох процентів річних; 18.342,33 грн інфляційних втрат.

Право вимоги цієї заборгованості позивач набув за договором № 532 від 07.10.2013 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Згідно з нормами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 3 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору теплопостачальна організація-продавця бере на себе обов`язок забезпечити протягом зазначеного в договорі часу безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв), або за затвердженням уповноваженим органом місцевого самоврядування режимом постачання теплової енергії для потреб опалення, гарячого водопостачанння, вентиляції, кондиціюваня та інші технології, в свою чергу споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Частиною першою статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Так, у період з січня 2019 року по квітень 2021 року позивач поставив відповідачу теплову енергію для населення на загальну суму 896.074,16 грн., що підтвержується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: № 198 від 31.01.2019 на суму 103.603,62 грн (теплова енергія для населення за січень 2019 року); № 1257 від 28.02.2019 на суму 96.827,68 грн (теплова енергія для населення за лютий 2019 року); № 3377 від 31.03.2019 на суму 76.888,09 грн (теплова енергія для населення за березень 2019 року); № 4527 від 18.04.2019 на суму 26.254,06 грн (теплова енергія для населення за квітень 2019 року); № 1091 від 29.02.2020 на суму 67.549,04 грн (теплова енергія для населення за лютий 2020 року); № 2164 від 31.03.2020 на суму 41.145,50 грн (теплова енергія для населення за березень 2020 року); № 3321 від 30.04.2020 на суму 28762,60 грн (теплова енергія для населення за квітень 2020 року); № 4510 від 30.11.2020 на суму 58.692,95 грн (теплова енергія для населення за листопад 2020 року); № 6357 від 31.12.2020 на суму 110.061,71 грн (теплова енергія для населення за грудень 2020 року); № 123 від 31.01.2021 на суму 139.065,92 грн (теплова енергія для населення за січень 2021 року); № 2440 від 31.03.2021 на суму 102.893,74 грн (теплова енергія для населення за березень 2021 року); № 3697 від 30.04.2021 на суму 44.329,25 грн (теплова енергія для населення за квітень 2021 року).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами частини шостої статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно з пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

В силу п. 6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 договору).

Оплата за теплову енергію здійснюєтся споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії (п. 6.3 договору).

Господарський суд встановив, що строк оплати теплової енергії для населення поставленої позивачем відповідачу у період з 01.01.2019 по 30.04.2021 є таким, що настав.

Матеріали справи містять докази часткової оплати відповідачем теплової енергії для населення отриманої від позивача у період з 01.01.2019 по 30.04.2021.

Дослідивши надані позивачем докази часткової оплати відповідачем теплової енергії для населення отриманої від позивача у період з 01.01.2019 по 30.04.2021, господарський суд встановив таке.

Платіжне доручення № @2PL240137 від 26.02.2019 на суму 1.873,70 грн (призначення платежу: оплата за теплову енергію зг. Договору/рахунку №-, період 01.2020-01.2020, назва організації/ФОП ЖСК «Восток 33», ПІП Чередниченко Ігор Валентинович) позивач врахував як погашення заборгованості за січень 2019 року. Оцінивши таку позицію позивача, господарський суд визнав її обгрунтованою, з огляду на те, що 26.02.2019 оплата теплової енергії за січень 2019 року є більш вірогідною, аніж оплата за січень 2020 року (який настане черед 10 місяців від моменту його оплати).

Крім цього, платіжне доручення № 339 від 30.07.2021 на суму 10.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за лютий 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.666,67 грн) позивач врахував як часткову оплату за січень 2019 року у розмірі 6.502,55 грн, платіжне доручення № 351 від 07.09.2021 на суму 7.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за лютий 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.166,67 грн), платіжне доручення № 353 від 24.09.2021 на суму 6.200,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за лютий 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.033,33 грн), платіжне доручення № 358 від 08.10.2021 на суму 6.000,00 грн (призначення платежу: сплата за теплову енергію за лютий 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 1.000 грн), платіжне доручення № 374 від 09.12.2021 на суму 15.000,00 грн (призначення платежу: розрахунок за теплову енергію за листопад 2021 року, згідно дог. №532 від 07.10.2013 у т.ч. ПДВ 20% 2.500 грн) позивач врахував як оплата за січень 2019 року.

Частиною 1 статті 1089 Цивільного кодексу України визначено, що за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Банк не має права робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами (частина 2 статті 1090 ЦКУ).

Загальний порядок здійснення переказу коштів в Україні, а також відповідальність суб`єктів переказу регулюються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон).

Відповідно до пункту 32.3 статті 32 Закону банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 Закону.

Згідно із зазначеним пунктом Закону обслуговуючий платника банк зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду (ідентифікаційного номера, за його наявності, тощо) та приймати цей документ до виконання тільки у разі їх збігу.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), яка регулює порядок здійснення безготівкових розрахунків, встановлено, що банки перевіряють відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів на відповідність вимогам пунктів 2.4 та 2.5 Інструкції та додатку 8 до неї.

Реквізит платіжного доручення "Призначення платежу" заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України і відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту лише за зовнішніми ознаками (пункт 3.8 Інструкції).

Відповідно до пункту 2.29 Інструкції платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит "Призначення платежу" до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення.

Після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами переказу без участі банку.

Оцінюючи матеріали справи, господарський суд встановив зміну позивачем призначення платежу у платіжних дорученнях № @2PL240137 від 26.02.2019 на суму 1.873,70 грн, № 339 від 30.07.2021 на суму 10.000,00 грн, № 351 від 07.09.2021 на суму 7.000,00 грн, № 353 від 24.09.2021 на суму 6.200,00 грн, № 358 від 08.10.2021 на суму 6.000,00 грн, № 374 від 09.12.2021 на суму 15.000,00 грн, проте відповідач будучи обізнаним про існуюче судове провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали від 17.02.2022) та ознайомившись із змістом позовної заяви від 01.02.2022 за вих. №1687/09, отримавши її 04.02.2022, що підтверджується інформацією отриманою з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» щодо відстеження відправлення за трекінгом 904, який міститься на описі вкладень про направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів не надав суду жодних заперечень щодо зміни позивачем призначення платежу.

Своїми діями щодо зміни призначення платежу позивач фактично зменшує суму основної заборгованості за спірний період, оскільки вираховує частину оплати, здійсненої відповідачем згідно з платіжними дорученнями за періоди, які не є предметом розгляду у даній справі. А тому такі дії жодним чином не можуть призвести до неправомірного збільшення грошового зобов`язання відповідача саме за спірний період.

Крім того, господарський суд враховує, що відповідач не висловив заперечень щодо зміни призначення платежу у платіжних дорученнях № @2PL240137 від 26.02.2019 на суму 1.873,70 грн, № 339 від 30.07.2021 на суму 10.000,00 грн, № 351 від 07.09.2021 на суму 7.000,00 грн, № 353 від 24.09.2021 на суму 6.200,00 грн, № 358 від 08.10.2021 на суму 6.000,00 грн, № 374 від 09.12.2021 на суму 15.000,00 грн, які позивач взяв до уваги та врахував як погашення заборгованості у січні 2019 року.

Отже, за січень 2019 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 8.703,46 грн.

За лютий 2019 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 20.928,24 грн.

За березень 2019 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 1.388,09 грн.

За квітень 2019 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 26.254,06 грн.

За лютий 2020 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 8.734,44 грн.

За березень 2020 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 2.276,50 грн.

За квітень 2020 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 28.762,60 грн.

За листопад 2020 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 3.692,95 грн.

За грудень 2020 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 16.261,71 грн.

За січень 2021 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 18.065,92 грн.

За березень 2021 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 3.893,74 грн.

За квітень 2021 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 7.529,25 грн.

Доказів оплати теплової енергії для населення за період з 01.01.2019 по 30.04.2021 в сумі 146.490,96 грн відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, відповідач належними доказами не спростував.

Отже позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 146.490,96 грн є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені та штрафу

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За визначенням ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Підпунктом 7.2.7 пункту 7.2 договору визначено, що за порушення строків оплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три року.

Таким чином, укладеним між сторонами договором передбачена можливість нарахування пені, однак не визначений конкретний розмір пені, що фактично унеможливлює її нарахування.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 22.02.2021 по 19.11.2021 на загальну суму 2.215,79 грн.

Відповідач контррозрахунку не надав, вимогу не заперечив.

Господарський суд оцінюючи вимогу позивача про стягнення пені доходить таких висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Тобто, обов`язковою умовою для сплати пені є згода сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відтак, статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено максимальний розмір пені щодо якого сторони можуть досягти згоди.

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір не визначає конкретного розміру пені.

Господарський суд визнав, що вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню з огляду на положення статтей 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а саме статтею 1 вказаного Закону чітко визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

В даному випадку сторони не надали суду доказів встановлення за згодою сторін розміру пені, що фактично унеможливлює її нарахування, а тому вимога про стягнення пені є такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач нарахував штраф за загальний період прострочення з 22.02.2021 по 25.01.2022 на загальну суму 2.064,22 грн.

Відповідач контррозрахунку не надав, вимогу не заперечив.

Господарський суд встановив, що позивач нарахував штраф за порушення строку оплати за теплову енергію для населення за січень 2021 року, березень 2021 року та квітень 2021 року.

Перевіривши розрахунок штрафу, господарський суд визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 21.02.2019 по 25.01.2022 на загальну суму 8.191,91 грн

Відповідач контррозрахунку не надав, вимогу не заперечив.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, господарський суд визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з 01.03.2019 по 31.12.2021 на загальну суму 18.342,33 грн

Відповідач контррозрахунку не надав, вимогу не заперечив.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, господарський суд визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги усе наведене у його сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги є частково доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2.626,34 грн, з урахуванням того, що 98,75 % позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" до ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ "ВОСТОК-33" про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ "ВОСТОК-33" (Україна, 50093, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ ЛІСОВОГО, будинок 21; ідентифікаційний код 21929450) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (Україна, 50014, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ ЕЛЕКТРИЧНА, будинок 1; ідентифікаційний код 00130850) 146.490,96 грн (сто сорок шість тисяч чотириста дев`яносто грн 96 коп) основної заборгованості, 2.064,22 грн (дві тисячі шістдесят чотири грн 22 коп) штрафу; 8.191,91 грн (вісім тисяч сто дев`яносто одна грн 91 коп) трьох процентів річних; 18.342,33 грн (вісімнадцять тисяч триста сорок дві грн 33 коп) інфляційних втрат; 2.626,34 грн (дві тисячі шістсот двадцять шість грн 34 коп) судового збору.

В частині стягнення 2.215,79 грн пені відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк