ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.05.2022 Справа № 914/3334/21

м.Львів

за позовом: Фізичної особи-підприємця Колія Валерія Вікторовича, м.Полтава

до відповідача: Акціонерного товариства «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», Турецька республіка, що діє в Україні через Представництво «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», Львівська область, м.Львів;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Фізичної особи-підприємця Маренича Василя Івановича

про відшкодування вартості матеріального зменшення благ (знецінення) під`їзної копії, яка розташована за адресою: м.Полтава, вул.Боровиків, 4Б та пошкоджена відповідачем. Ціна позову: 551326,50 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Кравець В.П.

Представники сторін:

від позивача: Іванова А.П. - адвокат

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

На розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом Фізичної особи-підприємця Колія Валерія Вікторовича до Акціонерного товариства «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», що діє в Україні через Представництво «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» про відшкодування вартості матеріального зменшення благ (знецінення) під`їзної копії, яка розташована за адресою: м.Полтава, вул.Боровиків, 4Б та пошкоджена відповідачем; ціна позову 551326,50 грн.

Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду у справі. Так, зокрема, ухвалою суду від 06.04.2022 відкладено розгляд справи на 12.05.2022.

06.12.2021 за вх.№29368/21 в системі документообігу суду зареєстровано поданий відповідачем відзив на позовну заяву, якому відповідач зазначає, що Позивач вже звертався до господарського суду із позовом до Відповідача, за участю тієї ж третьої особи на стороні позивача, про стягнення збитків в сумі 1 102 653,00 грн. на підставі порушення умов договору № 15 про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією від 12.03.2019.

Відповідач зазначає, що у позові у справі № 914/918/20 Позивач зазначав, що між тими ж сторонами в період з 12.03.2019 по 31.12.2019 існували договірні відносини з приводу надання послуг користування під`їзною колією, яка розташована за адресою м. Полтава, вул. Буровиків, 4Б. Всупереч п. 3.2.2 договору відповідач не дотримувався встановлених правил обслуговування залізничних під`їзних колій, внаслідок чого суттєво пошкодив під`їзну колію, яка є предметом користування за договором, а саме конструктивні елементи колії, естакади та дорожнього покриття. Позивачем було надано висновок експерта № 39 від 06.05.2020 року, відповідно до якого встановлено, що наявні механічні пошкодження конструктивних елементів колії, естакади та дорожнього покриття за адресою місто Полтава, вулиця Буровиків, 46, виникли внаслідок непередбаченого конструкцією механічного впливу одноковшових фронтальних автонавантажувачів, які були застосовані з порушеннями технології розвантаження вагонів та порушенням технічної експлуатації споруд, і встановлено розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок такого механічного впливу на конструктивні елементи колії, естакади та дорожнього покриття майданчика за вказаною адресою, яка становить на дату дослідження 1 102 653,00 грн. Саме цим експертним висновком позивач підтверджував розмір збитків, заявлених до стягнення у даній справі.

Рішенням від 15.03.2021 у справі № 914/918/20 Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Колія Валерія Вікторовича до Акціонерного товариства «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» в особі представництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» про стягнення збитків в сумі 1 064 582,00 грн. відмовив повністю. Постановою від 02 червня 2021 року у справі № 914/918/20 Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: головуючий суддя Желік М.Б., судді Орищин Г.В., Галушко Н.А., рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2021 у цій справі залишив без змін.

Як зазначено у згаданому рішенні суду апеляційної інстанції,- суд першої інстанції вірно встановив наступні фактичні обставини спору.

12.03.2019 Фізична особа - підприємець Колій Валерій Вікторович (згідно з договором - виконавець) та Представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» (згідно з договором - замовник) уклали договір № 15 про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією.

14.01.2020 на станції Супрунівка складено акт про проведення комісійної перевірки під`їзної колії СПД ФО Маренича В.І. відповідно до наказу від 15.12.2015 року № 12/Н «Про організацію безпеки руху на під`їзних коліях». Актом зафіксовано незадовільний стан стрілочного переводу № 63 та колії, №31.

Суд першої інстанції у вказаній справі також вірно встановив, що розмір позовних вимог позивач фактично обґрунтовує висновком експерта - №39 від 06.05.2020, що складений судовим експертом Федоровим Дмитром Федоровичем за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі № 914/918/20, за яким розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок механічного впливу на указані в питанні конструктивні елементи під`їзної колії №1, естакади №2 та дорожнього покриття майданчика №7 за адресою: місто Полтава, вулиця Буровиків, 4Б, складає на дату дослідження 1 102 653,00 грн.

Отже, відповідач вважає, що всі обставини справи, що лягли в основу позовних вимог у справі №914/3334/21, вже встановлювалися і досліджувалися судом в іншій справі - №914/918/20.

Суд першої інстанції у справі №914/918/20 вірно встановив і визнав доведеною обставину проведення третьою особою (Мареничем В.І.) робіт по ремонту залізничної під`їзної колії у період травня-червня 2020 року та відшкодування таких витрат співвласнику Відповідачем, адже така підтверджена первинними доказами (актами та банківськими виписками).

Досліджуючи висновок експерта № 39 від 06.05.2020 року, що складений судовим експертом Федоровим Дмитром Федоровичем за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, Суд у справі № 914/918/20 наголосив, що висновком встановлено не лише характер наявних механічних пошкоджень, а й розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок механічного впливу на конструктивні елементи під`їзної колії № 1, естакади № 2 та дорожнього покриття майданчика №7 за адресою місто Полтава, вулиця Буровиків, 4Б. Як зазначено Судом у вказаній справі,- вказана сума збитків по своїй суті є вартістю відновлювального ремонту під`їзної колії з естакадою, що були об`єктом експертного дослідження, який необхідно провести для ліквідації наявних механічних пошкоджень. Як встановлено Судом,- наданим позивачем висновком експерта не визначено та не підтверджено суми, на яку знецінилось його майно внаслідок його пошкодження відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України.

Крім того, в справі № 914/918/20 Суд апеляційної інстанції, встановивши, що під час розгляду справи по суті мав місце факт зміни власника 1/2 частки майна, складові елементи якого, на переконання позивача, зазнали збитків, стягнення яких є предметом спору в даній справі, визнав вірними висновки місцевого господарського суду про те, що права та інтереси позивача не є порушеними, та не має підстав визнавати їх такими, що підлягають захисту у спосіб стягнення збитків у розмірі вартості відновлювального ремонту майна. Суд першої інстанції вірно врахував, що на час ухвалення рішення позивач вже не був власником залізничної під`їзної колії та інших структурних елементів об`єкта нерухомого майна. Тобто жодних як прав, так і обов`язків стосовно відповідно об`єкта у позивача на даний час не існує.

На думку відповідача, подання позивачем позовної заяви від 04.11.2021 і доданих документів дає всі підстави вважати, що Позивач, зловживаючи своїм правом, повторно звернувся до господарського суду із позовними вимогами, які вже розглядалися по суті і існує рішення господарського суду, що набрало законної сили.

Відповідач, зазначає, що передумовою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, та, як наслідок, і положень п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом і підставами. При цьому для закриття провадження у справі необхідною є наявність одночасно трьох однакових складових: сторін, предмета, підстав звернення до суду із позовною заявою.

На думку відповідача, всі три складові у справах № 914/918/20 і № 914/3334/21 наявні одночасно; Позивач лише розділив на двоє (очевидно врахувавши право часткової власності на майно) заявлений попередньо розмір матеріальної шкоди в сумі 1 102 653,00 грн. Такі дії є нічним іншим, як намаганням домогтися повторного розгляду справи, нової переоцінки обставин і доказів у справі з метою ухвалення нового рішення у справі вже на користь Позивача.

Відтак відповідач просить суд закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

08.12.2021 за вх.№29584/21 в системі «Електронний суд» зареєстровано подане представником третьої особи клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 ГПК України.

Третя особа, зазначає, що обставини справи № 914/918/20 зокрема: про існування між тими ж сторонами в період з 12.03.2019 по 31.12.2019 договірних відносин з приводу надання послуг користування під`їзною колією, яка розташована за адресою м. Полтава, вул.Буровиків, 4Б, про не дотримання Відповідачем встановлених правил обслуговування залізничних під`їзних колій, внаслідок чого суттєво пошкоджено під`їзну колію, а також елементи естакади та дорожнього покриття, про існування висновку експерта № 39 від 06.05.2020 року, відповідно до якого встановлено наявність механічних пошкошжень конструктивних елементів колії, естакади та дорожнього покриття за адресою місто Полтава, вулиця Буровиків, 4Б, і причини їх виникнення, а також встановлено розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок такого пошкодження, в сумі 1 102 653,00 грн., та багато інших, встановлено як Господарським Судом Львівської області, так і Західним Апеляційним Господарським Судом у справі №914/918/20. Рішенням Господарського Суду Львівської області від 15.03.2021 у справі № 914/918/20 в задоволенні позову було відмовлено, рішення залишено без змін Постановою Західного Апеляційного Господарського Суду від 02.06.2021 у цій же справі.

Третя особа вважає, що всі обставини справи, що лягли в основу позовних вимог у справі №914/3334/21, вже встановлювалися і досліджувалися судом в іншій справі - №914/918/20, а тому просить суд закрити провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Позивач у відповіді на відзив з твердженнями відповідача та третьої особи не погоджується та просить відмовити в задоволенні клопотань, оскільки зазначає, що ФОП Колій В.В., враховуючи висновки судів, у межах цієї позовної заяви, повторно звернувся до суду за захистом свого порушеного права у належний спосіб, який зазначили суди першої та апеляційної інстанції в межах справи №914/918/20, а саме шляхом стягнення відшкодування вартості матеріального зменшення благ (знецінення) під`їзної колії, яка пошкоджена відповідачем.

В рішеннях по справі №914/918/20 суди вказували на те, що ст. 22 ЦК України (передбачає можливість стягнення збитків як за знецінення майна так і за фактично понесені витрати для його відновлення) не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки є загальною по-відношенню до ст.ст. 224, 225 ГК України (передбачає можливість стягнення збитків лише за фактично понесені витрати для його відновлення, однак не передбачає за знецінення майна), яка є спеціальною нормою.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Водночас, ні фактично, ні юридично немає вартісної різниці між відшкодуванням шкоди у вигляді стягнення розміру витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, та відшкодуванням шкоди у вигляді стягнення розміру витрат, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Враховуючи вищенаведене, різним є матеріально правове обґрунтування позову, а тому різняться як позовні вимоги, так і підстави позову, у зв`язку з чим, на думку позивача відсутні підстави для закриття провадження.

Суд, розглянувши вищезазначене клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 175 цього ж Кодексу суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства; є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини першої цієї статті є наявність такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - рішення у справі, що набрало законної сили, повинно бути ухвалене щодо тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Суд зазначає, що хоч суб`єктний склад у справах №914/918/20 і 914/3334/21 є однаковим, проте, предметом позову у справі № 914/918/20 з яким Фізична особа-підприємець Колій Валерій Вікторович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» в особі представництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» була вимога про стягнення коштів в сумі 1 102 653,00 грн. як розміру вартості відновлювального ремонту майна. У даній справі предметом є стягнення 551326,50 грн. як вартості матеріального зменшення благ (знецінення) під`їзної копії, пошкодженої відповідем і про такий ефективний спосіб захисту позивачем свого порушеного права вказано в судових рішеннях по справі №914/918/20.

В сукупності оцінивши обставини, суд не вбачає сукупності наявних трьох складових, про які зазначено вище в ухвалі для закриття провадження у справі.

Керуючись п.2 ст.175 ст.ст.231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. В задоволенні клопотання відповідача, викладеного у відзиві вх.№29368/21 від 06.12.2021 та клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача вх.№29584/21 від 08.12.2021 про закриття провадження у справі №914/3334/21 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Кітаєва С.Б.