УХВАЛА

м. Київ

27.05.2022Справа № 910/18732/21
Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В.,

розглянувши заяву ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ"

про ухвалення додаткового рішення у справі №910/18732/21

за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ"

до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ"

про стягнення 35 756,32 грн.,

без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення заборгованості в розмірі 35 756,32 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 провадження у справі було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

29.03.2022 та 06.04.2022 року від відповідача надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких сторона просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

В контексті зазначеної справи застосування обох наведених норм вимагає наявності беззаперечного факту необґрунтованості або неправильності дій сторони (в даному випадку позивача) задля покладення на цю сторону судових витрат на професійну правничу допомогу іншої сторони (в даному випадку відповідача).

У свою чергу, відповідач наполягає, що неправильність та необґрунтованість дій позивача фактично полягає в тому, що останній не звертався до відповідач із заявою про виплату страхового відшкодування, а відразу реалізував своє право на звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування.

Суд зазначає про безпідставність доводів відповідача в цій частині, враховуючи наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічні положення також закріплені в статтях 8, 55 Конституції України та статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом пунктів 36.1, 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом з тим у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

З огляду на те, що право особи на звернення до суду, відповідно до вищевказаних положень законодавства, не може бути обмежене Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у суду відсутні достатні правові підстави вважати подання позовної заяви про стягнення суми страхового відшкодування необґрунтованими або неправильними діями позивача в розумінні частини 9 статті 129, частини 5 статті 130 ГПК України, у зв`язку з чим витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/18732/21 щодо стягнення з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на користь ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

2. Витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. покласти на ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Приходько