ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 Справа № 914/61/22

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД»

про: стягнення 872 335,94 грн.,

представники

позивача: Козич В.Л.

відповідача: Держицький І.Р.,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2022р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» про стягнення 872 335,94 грн.

10.01.2022р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 09.02.2022р.; викликати представників сторін у підготовче засідання.

08.02.2022р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№3349/22.

У підготовче засідання 09.02.2022р. з`явились представники позивача та відповідача.

Протокольною ухвалою від 09.02.2022р. суд постановив оголосити перерву до 23.02.2022р.

22.02.2022р. позивачем подано відповідь на відзив відповідача, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№4768/22.

23.02.2022р. відповідачем подано клопотання про долучення судової практики до матеріалів справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№4993/22.

У підготовче засідання 23.02.2022р. з`явились представники сторін.

Протокольною ухвалою від 23.02.2022р. суд постановив продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголосити перерву до 23.03.2022р.

У підготовче засідання 23.03.2022р. з`явились представники позивача та відповідача.

Протокольною ухвалою від 23.03.2022р. суд постановив оголосити перерву до 13.04.2022р.

13.04.2022р. відповідачем подано письмове заперечення, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№7834/22.

У підготовче засідання 13.04.2022р. сторони забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 13.04.2022р. суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 25.05.2022р.

13.05.2022р. позивачем подані письмові пояснення, які зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№9990/22.

25.05.2022р. відповідачем подано клопотання про долучення судової практики до матеріалів справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№11027/22.

У судове засідання 25.05.2022р. сторони забезпечили участь повноважних представників.

Суть спору:

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку не сплачено штрафні санкції за дострокове розірвання договору постачання електричної енергії споживачу у зв`язку зі зміною електропостачальника.

Позиція позивача:

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, оскільки споживач змінив постачальника поза межами строків, додержання яких дозволило б йому уникнути штрафу за дострокове розірвання, а сам договір передбачав стягнення штрафу за дострокове розірвання/припинення договору, то настали підстави для стягнення штрафу, розрахованого у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді (грудень 2020 року), що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору (січень 2021року).

Позиція відповідача:

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, стверджує, що ним не порушено норм Правил роздрібного ринку електричної енергії, завчасно попереджено позивача про зміну електропостачальника у строк більш, ніж двадцять один календарний день, що підтверджується відповідним листом. Відповідно, вважає, що відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій, оскільки спірний договір припинив свою дію у зв`язку із зміною електропостачальника, шляхом реалізації відповідачем свого права, передбаченого, як законом, так і договором.

За результатами дослідження наданих учасниками справи доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

19.12.2018р між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу за №54726 (надалі - договір).

Відповідно до п.1.2 договору, його умови розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (надалі - Закон) та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р за №312 (надалі - ПРРЕЕ).

Згідно з п.2.1 договору, постачальник зобов`язується продавати електричну енергію споживачу, а споживач оплачує вартість використаної електричної енергії.

Приписами п.3.2 договору закріплене право споживача вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору.

Згідно з п.п.10 п.6.1 договору, споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку.

Положеннями п.10.1 договору передбачено право споживача у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим енергопостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Відповідно до п.10.2 договору, зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

В п.13.3 договору викладено, що за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

Пунктом 2 додатку 2 Комерційна пропозиція №5 тарифний план «Базовий з тарифом ОСР» від 10.12.2018р до договору (надалі-комерційна пропозиція) встановлено, що у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача у випадках не передбачених умовами договору, постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості договірних обсягів споживання електричної енергії на один розрахунковий період. Термін дії даної комерційної пропозиції - до 30.06.2019р.

10.06.2019 р позивач на електронну пошту відповідача скерував лист, яким повідомив, що з 01.07.2019р вступають в дію норми Закону України «Про ринок електричної енергії», які регламентують реформу оптового ринку електричної енергії.У зв`язку з реформою з 01.07.2019р оптового ринку електричної енергії, позивач в порядку п.13.2 договору повідомляє про внесення змін з 01.07.2019р до обраної відповідачем комерційної пропозиції.

01.07.2019р сторонами погоджено зміни до Комерційної пропозиції №5 тарифний план «Базовий з тарифом ОСР» до договору, відповідно до п.5 якої встановлено, що у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача, постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору. З метою уникнення споживачем штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору з боку попереднього електропостачальника, споживач повинен повідомити діючого та нового електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору (абзац 3 п.6.1.3 ПРРЕЕ).

У зміненій редакції Комерційної пропозиції № 5, серед іншого, було погоджено зміну строку дії договору, зазначено, що такий діє до 31.12.2022р.

30.04.2020р між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода №1 про внесення змін до договору №54726 від 19.12.2018р про постачання електричної енергії споживачу, згідно якої було внесено зміни в Додаток №2 «Комерційна пропозиція №5» до Договору №54726 від 19.12.2018р в графу «Ціна» та названо «Комерційна пропозиція «Персональна для ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (надалі- Додаткова угода).

Відповідно до п.3 Додаткової угоди передбачено, що угода набирає чинності з 01.05.2020р та діє до 31.12.2020р. З 01.01.2021р та в подальшому постачання електричної енергії споживачу здійснюється на умовах публічної Комерційної пропозиції №5. Ця Додаткова угода вважається невід`ємною частиною договору №54726 від 19.12.2018р про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з Додатком 1 до Заяви-приєднання до договору, адреса розташування об`єкту: вул. Наукова, 35а, м. Львів; вул. Шевченка Т.,358а, м. Львів; м. Самбір, вул. Валова, 24/1.

Згідно п.13.5 договору, дія договору припиняється у разі зміни електропостачальника.

Для зміни постачальника електричної енергії між відповідачем та ТзОВ «Д.Трейдінг» 09.12.2020р було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу.

Позивача про зазначену обставину відповідачем повідомлено листом від 09.12.2020р за №1123/04, який був наручно поданий та зареєстрований в канцелярії позивача 10.12.2020р, про що зроблена відповідна відмітка на листі.

ПрАТ «Львівобленерго» надіслало позивачеві лист від 24.12.2020р., у якому повідомило про отримання запиту на зміну відповідачем електропостачальника з 01.01.2021р.

Позивач надіслав відповідачеві лист від 07.04.2021р., у якому повідомив про нарахування штрафу за дострокове розірвання договору в розмірі 872 335,94 грн та необхідність його оплатити.

Оцінюючи подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст, а також договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту (ч. 4 ст. 179 ГК України).

Положеннями ч. 6 ст. 179 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів електроенергією зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Правовідносини між сторонами у справі виникли з приводу постачання електричної енергії відповідачу на підставі поданої ним Заяви-приєднання до публічного Договору №54726 на умовах Комерційної пропозиції позивача №5 тарифний план «Базовий з тарифом ОСР». Згідно умов Комерційної пропозиції №5 Договір №54726 укладено з 19.12.2018р. до 31.12.2022р.

Договір постачання електричної енергії споживачу, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 275 ГК України, є окремим видом договору енергопостачання. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії» №2019-VІІІ від 13.04.2017 (далі Закон).

Частиною 6 ст.56 Закону передбачено, що постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням ПРРЕЕ.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.58 Закону, споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Порядок зміни електропостачальника має, зокрема, визначати умови та процедури зміни (ч. 1 ст. 59 Закону №2019-VІІІ).

Згідно п. 10 ч. 7 ст. 56 Закону, у договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Згідно з матеріалами справи:

- предметом даного позову є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 872 335,94 грн. штрафу за дострокове розірвання Договору №54726;

- підставами даного позову є факт дострокового розірвання Договору №54726 у зв`язку із зміною відповідачем електропостачальника з недотриманням умов, передбачених абзацом 3 пункту 6.1.3 ПРРЕЕ та Комерційною пропозицією №5 від 01.07.2019р.

При обгрунтуванні позовних вимог представник позивача зсилається на положення статей 56, 58, 59 Закону №2019-VІІІ та пунктів 3.2.7, 3.2.8 ПРРЕЕ, системний аналіз котрих, на його думку, надає сторонам право встановлювати в договорі штрафні санкції за дострокове його розірвання в т.ч. у зв`язку із зміною електропостачальника, пункт 13.3 Договору №54726 (котрим передбачено, що за умови дострокового розірвання Договору останній сплачує штрафні санкції) та умови Комерційної пропозиції №5 від 01.07.2019р. (котрими передбачено розмір штрафу за дострокове розірвання/припинення Договору).

Відтак, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, а також доводи позивача та відповідача, суд доходить висновку, що предметом дослідження в даній справі є:

1) відповідність вимогам законодавства України положень пункту 13.3 Договору №54726 та Комерційної пропозиції №5 про накладення штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору (в т.ч. у зв`язку із зміною електропостачальника);

2) встановлення того, чи дострокове розірвання Договору №54726 у зв`язку із зміною електропостачальника є обставиною, передбаченою Договором №54726, зокрема його пунктом 13.3, а також умовами Комерційної пропозиції №5;

3) наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій за дострокове розірвання Договору №54726 у зв`язку із зміною електропостачальника.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.12.2019р. у справі № 904/4156/18, тлумачення умов укладеного між сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку із положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Частиною 1 ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Крім цього, за змістом положень ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Отже, штрафні санкції є мірою цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності, тобто юридичним наслідком невиконання або неналежного виконання особою обов`язків, зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони. Вищенаведені засадничі законодавчі положення свідчать, що за загальним правилом цивільно-правова (господарсько-правова) відповідальність виникає за винні протиправні діяння. Слід зазначити, що цивільне законодавство України допускає випадки виникнення відповідальності без вини та за відсутності протиправних діянь (ч. 4 ст. 1166 ЦК України), однак ці випадки стосуються лише деліктних (позадоговірних) правовідносин, а тому не охоплюються правовідносинами, які виникли між сторонами у цій справі.

В пункті 13.3 Договору №54726 встановлено відповідачу штрафні санкції за дострокове розірвання Договору за ініціативою споживача.

За загальним правилом, закріпленим в ч. 1 ст. 598, ч. 2 ст. 653 ЦК України та ч. 2 ст. 202 ГК України розірвання договору є однією з підстав припинення зобов`язання. Інші підстави припинення зобов`язання можуть бути передбачені договором або законом.

За змістом ч. 3 ст. 651 ЦК України договір є розірваним у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом.

За відсутності відповідного права в договорі або законі одностороння відмова (розірвання) від договору не допускається (ч. 1 ст. 598 ЦК України; ч. 1 ст. 188 ГК України).

В постанові від 05.07.2019р. у справі №916/1684/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Якщо право на односторонню відмову від договору не передбачено законом або договором і сторони не дійшли згоди розірвати договір в добровільному порядку, то цей договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК України) або у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ч. 2 ст. 652 ЦК України). В такому випадку договір вважається розірваним з дня набрання чинності рішенням суду, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч. 5 ст. 188 ГК України).

Необхідно зазначити, що законом або умовами договору може бути встановлено, як саме право на односторонню відмову (розірвання) від договору, так і порядок реалізації стороною цього права (встановлення умов котрих вона повинна дотриматися при такому розірванні), а також момент з якого договір вважається розірваним в односторонньому порядку. В такому випадку дотримання стороною умов реалізації свого права на дострокове розірвання договору є її обов`язком за неналежне виконання якого може бути встановлена в договорі відповідальність.

В пункті 3.2 та підпункті 10 пункту 6.1 Договору №54726 сторони погодили, що споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому ним та чинним законодавством порядку.

Тому, виходячи з наведених вище загальних засад цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності, сторони можуть встановити в договорі штрафні санкції за його дострокове розірвання не за сам факт такого розірвання, оскільки це є правом сторони, а за недотримання умов (порядку) цього розірвання.

Вказане підтверджується також і спеціальними нормами Закону №2019-VІІІ, які регулюють спірні в даній справі правовідносини.

Зокрема, відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону, функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципі вільного вибору електропостачальника споживачем.

Згідно ч. 10 ст. 56 Закону жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Таким чином, зміна електропостачальника, як підстава дострокового розірвання Договору №54726 є правом відповідача, яке він може реалізувати вільно. Накладення на нього штрафних санкцій тільки за сам факт реалізації цього права не лише суперечить загальним засадам цивільно-правової відповідальності, але і вимогам ч. 10 ст. 56 Закону, так як матиме місце обмеження його прав, оскільки відбувається встановлення йому додаткових умов для зміни електропостачальника. З урахуванням того, що за змістом ч. 1 ст. 230 ГК України та ст. 549 ЦК України штрафні санкції це санкції у вигляді грошової суми, то встановлення цих санкцій тільки за сам факт зміни електропостачальника накладає на споживача додаткове фінансове зобов`язання, який здійснює зазначене право.

Попри це, суд також враховує, що окрім права споживача вільно змінювати енергопостачальника, як Законом (ч. 1 ст. 59), так і договором №54726 (п. 3.2; п.п.10 п. 6.1) встановлено, що така зміна та розірвання договору має здійснюватися у порядку, визначеному чинним законодавством та умовами договору. Зокрема, порядок зміни електропостачальника передбачено в пунктах 10.1 та 10.2 Договору №54726, а також пунктом 6.1 ПРРЕЕ.

Суд звертає увагу на те, що протягом часу існування між сторонами правовідносин, їх договірне регулювання змінювалося.

Так, на момент укладення договору №54726 чинною Комерційною пропозицією №5 від 10.12.2018р. передбачалося, що у разі дострокового розірвання договору з ініціативи споживача у випадках не передбачених умовами договору, постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості договірних обсягів споживання електричної енергії на один розрахунковий період.

Таким чином, враховуючи те, що дострокове розірвання договору з ініціативи споживача передбачає і випадок дострокового припинення договору у разі зміни електропостачальника, положення Комерційної пропозиції №5 від 10.12.2018р. не встановлювали розміру та права на нарахування штрафних санкцій за недотримання умов (порядку) зміни електропостачальника.

Однак, 01.07.2019р. було внесено зміни до Комерційної пропозицій №5, з котрими відповідач погодився. Так, згідно цих змін, які були чинними на момент дострокового розірвання Договору №54726, з комерційної пропозиції було виключено, як застереження «у випадках не передбачених умовами договору», так і встановлено конкретний розрахунковий період споживання електричної енергії, який слугує підставою визначення розміру штрафу.

Зокрема, положеннями Комерційної пропозиції №5 від 01.07.2019р. передбачено, що у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача, постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору.

Відтак, починаючи з 01.07.2019р. і на момент виникнення спірних правовідносин дострокове розірвання договору №54726 у зв`язку із зміною електропостачальника належало, як до випадку, передбаченого умовами п.13.3 договору, так і до випадку за неналежне дотримання якого встановлено розмір штрафних санкцій.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що штрафні санкції накладені на відповідача у зв`язку із зміною ним електропостачальника з недотриманням умов, передбачених абзацом 3 підпункту 6.1.3 ПРРЕЕ та Комерційною пропозицією №5 від 01.07.2019р.

Зокрема, абзац 3 підпункту 6.1.3 ПРРЕЕ (в редакцій чинній на момент виникнення спору) передбачав, що якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

В Комерційній пропозиції №5 від 01.07.2019р. викладено положення вказаного пункту в зміненому варіанті. Так, умовами Комерційної пропозиції №5 передбачено, що з метою уникнення споживачем штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору з боку попереднього електропостачальника, споживач повинен повідомити діючого та нового електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Таким чином, як зазначає представник позивача, відповідач не дотримався такої умови дострокового розірвання договору №54726, як повідомлення позивача про зміну електропостачальника за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії договору, оскільки датою його закінчення є 31.12.2022р., а договір було достроково розірвано 01.01.2021р.

Згідно ч.2 ст.69 Закону №2019-VІІІ, зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника.

Абзацами 1 та 2 підпункту 6.1.3 ПРРЕЕ передбачено, що зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Попередній електропостачальник після отримання від адміністратора комерційного обліку повідомлення про зміну електропостачальника повинен здійснити всі необхідні заходи у зв`язку з припиненням дії договору про постачання електричної енергії споживачу зі споживачем на заплановану дату зміни електропостачальника (абзац 1 підпункту 6.1.16 ПРРЕЕ).

До припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору (абзац 2 підпункту 6.1.16 ПРРЕ; частина 4 статті 69 Закону №2019-VІІІ).

Таким чином, з наведеного вбачається, що процедура зміни електропостачальника починається з дня повідомлення споживачем нового постачальника, триває 21 календарний день (три тижні) та завершується укладенням договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником. До моменту завершення процедури зміни електропостачальника, умови договору з попереднім електропостачальником є чинними і він зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії.

А тому, враховуючи законодавчо встановлений строк процедури зміни електропостачальника (21 календарний день), повідомлення попереднього енергопостачальника про початок такої процедури за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору має наслідком припинення договору з попереднім енергопостачальником не достроково, а в строк закінчення дії цього договору.

Відтак, суд доходить висновку, що незважаючи на те, що в абзаці 3 підпункту 6.1.3 ПРРЕЕ та Комерційній пропозиції №5 вжито словосполучення «дострокове розірвання договору», положення цього абзацу та пропозиції не встановлюють умов, які споживач повинен дотриматися при достроковому розірванні договору у зв`язку із зміною енергопостачальника. За своїм правовим характером та наслідками відповідні положення регулюють відносини зміни енергопостачальника в момент закінчення терміну (строку) дії договору з попереднім енергопостачальником.

Натомість, умови дострокового розірвання договору у зв`язку із зміною енергопостачальника передбачено як в абзацах 1 та 2 підпункту 6.1.3 ПРРЕЕ, так і в пункті 10.1 Договору №54726, якими передбачено, що споживач має право в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватися така заміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

10.12.2020р. відповідач повідомив позивача про те, що з 01.01.2021р. він змінює постачальника електричної енергії та переходить на постачання до ТзОВ «Д.Трейдінг». Вказане підтверджується листом відповідача №1123/04 від 09.12.2020р. з відміткою про отримання його позивачем.

Крім цього, ПАТ «Львівобленерго» листом від 24.12.2020р. теж повідомило позивача про отримання запиту на зміну електропостачальника для відповідача з 01.01.2021р.

Таким чином, відповідачем дотримано передбачених умовами договору №54726 та чинним законодавством України вимог дострокового розірвання договору у зв`язку із зміною енергопостачальника та своєчасно повідомлено позивача про його припинення. Докази того, що відповідач несвоєчасно повідомляв нового енергопостачальника про таку зміну в матеріалах справи відсутні. В судових засіданнях представником позивача не заперечувався той факт, що відповідачем дотримано процедуру зміни енергопостачальника. На його думку, порушення відповідача полягають лише в тому, що для уникнення сплати штрафних санкцій, він був зобов`язаний повідомити про дострокове розірвання договору №54726 за 21 календарний день до дати закінчення строку цього договору. Проте відповідні доводи суд не бере до уваги з підстав зазначених вище.

Підсумовуючи викладене, оскільки відповідачем не допущено порушення умов дострокового розірвання договору, накладення на нього штрафних санкцій є необгрунтованим, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 06.06.2022 р.

Суддя Король М.Р.