ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2022 р. Справа № 910/20219/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Корсака В.А.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Ващенка В.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Ковтунець Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 (суддя Князьков В.В.)

у справі № 910/20219/21 Господарського суду міста Києва

за позовом Фізичної особи-підприємця Миронець Олени Василівни

до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

про визнання недійсним одностороннього правочину

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У грудні 2021 року Фізична особа-підприємець Миронець Олена Василівна (далі - ФОП Миронець О.В., позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - КП "Київтранспарксервіс", відповідач) про визнання недійсною односторонньої відмови відповідача від договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2013-12/52 від 30.12.2013, викладеної в листі КП "Київтранспарксервіс" від 17.11.2021 № 053/05-5350.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що одностороння відмова КП "Київтранспарксервіс" від договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2013-12/52 від 30.12.2013, оформлена листом від 17.11.2021 № 053/05-5350, не відповідає умовам зазначеного договору, є безпідставною та необґрунтованою, оскільки позивач не порушував умови укладеного договору, не змінював межі отриманої ним ділянки для паркування транспортних засобів, не порушував встановлену схему організації дорожнього руху.

Короткий зміст і підстави заяви про забезпечення позову

3. 17.12.2021 ФОП Миронець О.В. подала до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони КП "Київтранспарксервіс" до набрання рішенням суду законної сили у справі № 910/20219/21 чинити перешкоди ФОП Миронець О.В. у користуванні фіксованими місцями для паркування, а саме: 85 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 9 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, що розташовані на майданчику для паркування за адресою: м. Київ, Деснянський район, проспект Маяковського, 47, наданими їй за договором № ДНП-2013-12/52 від 30.12.2013, в тому числі шляхом заборони укладання договорів про надання права на організацію та експлуатацію 85 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 9 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Деснянський район, проспект Маяковського, 47.

4. В обґрунтування заяви про забезпечення позову ФОП Миронець О.В. послалась на те, що листом від 17.11.2021 № 053/05-5350 КП "Київтранспарксервіс" повідомило ФОП Миронець О.В. про дострокове розірвання договору № ДНП-2013-12/52 від 30.12.2013 в односторонньому порядку з 22.10.2021. Під час оспорювання одностороннього правочину про відмову від договору, ФОП Миронець О.В. стало відомо, що КП "Київтранспарксервіс" зареєстровано лист від 24.11.2021 № 053/05/3826 від іншої юридичної особи, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" (далі - ТОВ "Еллі-Груп") просило КП "Київтранспарксервіс" розглянути можливість укладення договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування, бажане місце розташування паркувального майданчика: м. Київ, Деснянський район, вул. Маяковського, 47, тобто за адресою, на якій провадить свою господарську діяльність на підставі відповідного договору з КП "Київтранспарксервіс" ФОП Миронець О.В. До набрання рішенням у даній справі законної сили позивач має право здійснювати господарську діяльність на визначеному в договорі паркувальному майданчику, а відтак вчинення відповідачем перешкод позивачу в користуванні ним паркувальним майданчиком до набрання рішенням суду законної сили може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Такі перешкоди можуть бути зумовлені, в тому числі, через підписання договору між КП "Київтранспарксервіс" та іншою особою про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування по просп. Маяковського, 47.

5. Позивач також зазначив, що застосування заявлених ним заходів забезпечення позову не спричинить жодних збитків третім особам (відповідачу), у той час як вчинення перешкод ФОП Миронець О.В. у користуванні фіксованими місцями для паркування призведе до завдання збитків останній у зв`язку з припиненням здійснення господарської діяльності та може призвести до виникнення нових позовів про стягнення збитків, у тому числі у вигляді упущеної вигоди.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

6. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/20219/21 (суддя Князьков В.В.) заяву ФОП Миронець О.В. про забезпечення позову задоволено повністю. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони КП "Київтранспарксервіс" до набрання рішенням у справі № 910/20219/21 законної сили, чинити перешкоди ФОП Миронець О.В. в користуванні фіксованими місцями для паркування, а саме: 85 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 9 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, що розташовані на майданчику для паркування за адресою: м. Київ, Деснянський район, проспект Маяковського, 47, наданими їй за договором № ДНП-2013-12/52 від 30.12.2013, в тому числі, шляхом заборони укладання договорів про надання права на організацію та експлуатацію 85 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 9 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Деснянський район, проспект Маяковського, 47.

7. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога немайнового характеру - визнання недійсною односторонньої відмови від договору. Предметом доказування у справі № 910/20219/21 є встановлення наявності чи відсутності підстав для дострокового розірвання договору № ДНП-2013-12/52 від 30.12.2013 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування за ініціативою відповідача та, як наслідок, встановлення правомірності чи неправомірності такого розірвання.

8. Як встановлено місцевим господарським судом, листом від 23.11.2021 ТОВ "Еллі-Груп" висловило прохання до КП "Київтранспарксервіс" про можливість укладення договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування за адресою: м. Київ, Деснянський район, проспект Маяковського, 47.

9. Таким чином, за висновком суду першої інстанції, вирішення питання щодо передачі в експлуатацію фіксованих місць для паркування за зазначеною адресою іншій особі до набрання рішенням суду законної сили може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у разі встановлення судом незаконності односторонньої відмови відповідача від договору та задоволення позову.

10. При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання. Так, відповідач, вважаючи оспорюване дострокове розірвання договору законним, не буде позбавлений права передавати спірний паркувальний майданчик у користування інших осіб, а тому без вжиття заходів забезпечення позову поновлення порушених прав позивача в межах одного провадження буде неможливим, оскільки виникне потреба у зверненні до суду з іншими позовами для повного відновлення своїх прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

11. Не погодившись з постановленою ухвалою, КП "Київтранспарксервіс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/20219/21 та ухвалити постанову, якою відмовити ФОП Миронець О.В. у задоволенні заяви про забезпечення позову.

12. В обґрунтування вимог апеляційної скарги КП "Київтранспарксервіс" зазначає, що:

- вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог;

- вжиті заходи забезпечення позову не відповідають критеріям співмірності співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативним наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, та адекватності вимог, на забезпечення яких вони вживаються;

- судом першої інстанції не вирішувалося питання зустрічного забезпечення;

- таким чином, ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову прийнята з порушенням норм процесуального права, що є достатньою підставою для її скасування.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

13. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2022 апеляційну скаргу КП "Київтранспарксервіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/20219/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Корсак В.А., Попікова О.В.

14. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Корсака В.А., Попікової О.В.) задоволено клопотання КП "Київтранспарксервіс" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/20219/21 та поновлено КП "Київтранспарксервіс" зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.03.2022 о 10 год. 20 хв.

15. Судове засідання, призначене на 22.03.2022, не відбулося у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого, згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

16. З урахуванням викладеного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу КП "Київтранспарксервіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/20219/21 призначено до розгляду на 31.05.2022 об 11 год. 40 хв.; запропоновано учасникам справи скористатися своїми правами, зокрема, звернутися з клопотанням до суду про розгляд справи в режимі відеоконференції, надання додаткових письмових пояснень, клопотань, клопотання про розгляд справи без участі сторін, з урахуванням того, що явка представників сторін не є обов`язковою, та інших заяв.

17. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 задоволено клопотання ФОП Миронець О.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Постановлено, що засідання суду з розгляду справи № 910/20219/21 відбудеться 31.05.2022 об 11 год. 40 хв. в режимі відеоконференції; особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, - представник ФОП Миронець О.В. - адвокат Глущенко М.М.

18. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

19. Зважаючи на викладене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Позиції учасників справи

20. ФОП Миронець О.В. у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги КП "Київтранспарксервіс" заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Явка представників учасників справи

21. У судове засідання, призначене на 31.05.2022, з`явився представник відповідача (скаржника).

22. Представник позивача - адвокат Глущенко М.М. не зміг взяти участь у судовому засіданні 31.05.2022 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з технічних причин, незалежних від суду. У силу положень ч. 5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

23. Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, і неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги КП "Київтранспарксервіс" за відсутності в судовому засіданні представника позивача.

24. Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд апеляційної інстанції її задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25. З наявних у матеріалах оскарження у даній справі документів вбачається, що між КП "Київтранспарксервіс" (сторона-1) та Фізичною особою-підприємцем Миронцем Олександром Пилиповичем (далі - ФОП Миронець О.П.) (сторона-2) укладено договір № ДНП-2013-12/52 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 30.12.2013, за умовами п. 1.1 якого сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 85 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 9 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Деснянський р-н, просп. Маковського, 47, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

26. Додатковою угодою № 2 до договору від 30.12.2013 № ДНП-2013-12/52 сторона-1 та сторона-2 узгодили, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2024.

27. 01.08.2019 КП "Київтранспарксервіс" (сторона-1), ФОП Миронець О.П. (сторона-2) та ФОП Миронець О.В. (сторона-3) уклали угоду № 10 про зміну сторони договору від 30.12.2013 № ДНП-2013-12/52, в якій сторони погодилися замінити одну із сторін договору про надання в експлуатацію майданчика для паркування від 30.12.2013 № ДНП-2013-12/52, що укладений між КП "Київтранспарксервіс" та ФОП Миронцем О.П., а саме передати стороні-3 усі права та обов`язки сторони-2 по зазначеному договору.

28. Листом від 17.11.2021 № 053/05-5350 КП "Київтранспарксервіс" повідомило ФОП Миронець О.В. про дострокове розірвання договору № ДНП-2013-12/52 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 30.12.2013 в односторонньому порядку з 22.10.2021.

29. Не погоджуючись із таким одностороннім розірванням договору № ДНП-2013-12/52 від 30.12.2013, ФОП Миронець О.В. звернулася до господарського суду з позовом у даній справі про визнання недійсною односторонньої відмови КП "Київтранспарксервіс" від зазначеного договору, викладеної в листі від 17.11.2021 № 053/05-5350.

30. Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ФОП Миронець О.В. зазначила, що існує реальна ймовірність вчинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні ним паркувальним майданчиком до набрання рішенням суду законної сили, що може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Такі перешкоди можуть бути зумовлені, в тому числі, через підписання договору між КП "Київтранспарксервіс" та іншою фізичною чи юридичною особою про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування по просп. Маяковського, 47, тобто за адресою, на якій провадить свою господарську діяльність на підставі відповідного договору з КП "Київтранспарксервіс" ФОП Миронець О.В.

31. Таким чином, як вважає позивач, у даному випадку застосування обраного заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення права та законних інтересів суб`єкта господарювання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

32. Відповідно до положень ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

33. Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

34. За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

35. Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

36. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

37. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

38. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

39. Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

40. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

41. Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

42. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога немайнового характеру - визнання недійсною односторонньої відмови від договору.

43. Оскільки в даному випадку позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25.02.2019 у справі № 924/790/18, від 13.05.2019 у справі № 911/1551/18, від 11.10.2019 у справі № 910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 30.09.2020 у справі № 910/19113/19, від 30.11.2020 у справі 910/217/20, від 17.12.2020 у справі № 910/11857/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 13.05.2021 у справі № 916/2761/20, від 07.10.2021 у справі № 910/2287/21 та цілком правомірно враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали).

44. Предметом доказування у цій справі (№ 910/20219/21) є встановлення наявності чи відсутності підстав для дострокового розірвання договору за ініціативою відповідача та, як наслідок, встановлення правомірності чи неправомірності такого розірвання.

45. Позивач у поданій заяві про забезпечення позову наголошує, що відповідачем попри наявність судового спору щодо відсутності підстав для одностороннього розірвання договору, може бути вчинено дії щодо передачі права експлуатації фіксованих місць для паркування за адресою: м. Київ, Деснянський р-н, просп. Маковського, 47.

46. Зокрема, як вбачається із доданих до заяви про забезпечення позову документів, у листі від 23.11.2021 ТОВ "Еллі-Груп" висловило до КП "Київтранспарксервіс" прохання розглянути можливість укладення договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування за адресою: м. Київ, Деснянський р-н, просп. Маяковського, 47. Вказаний лист містить відмітку про реєстрацію вхідного документа відповідачем (КП "Київтранспарксервіс") 24.11.2021 за вх. № 053/05/3826.

47. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вирішення питання щодо передачі в експлуатацію фіксованих місць для паркування за адресою: м. Київ, Деснянський р-н, просп. Маяковського, 47, іншій особі до набрання рішенням суду законної сили може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у разі встановлення судом незаконності односторонньої відмови відповідача від договору та задоволення позову.

48. Так, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

49. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

50. Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання.

51. Так, відповідач, вважаючи оспорюване дострокове розірвання договору законним, не буде позбавлений права передавати спірний паркувальний майданчик у користування інших осіб, а тому без вжиття заходів забезпечення позову поновлення порушених прав позивача в межах одного провадження буде неможливим, оскільки виникне потреба у зверненні до суду з іншими позовами для повного відновлення своїх прав, а саме: з позовом про стягнення збитків та з позовом про визнання недійсним договору про надання права на експлуатацію паркувального майданчика, укладеного з іншою особою.

52. Суд апеляційної інстанції при цьому враховує, що відповідачем до апеляційної скарги додано копію договору № ДНП-2021-11/11 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 24.11.2021, укладеного між КП "Київтранспарксервіс" та ТОВ "Еллі-Груп", з якого вбачається, що відповідач вирішив передати спірні місця паркування третій особі, що безумовно свідчить про можливість ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача у разі задоволення позову.

53. Щодо доводів апеляційної скарги про те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що є порушенням норми ч. 11 ст. 137 ГПК України, якою не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, колегія суддів зазначає таке.

54. Частиною першою статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

55. В ухвалі про забезпечення позову суд першої інстанції заборонив відповідачеві вчиняти певні дії в якості процесуального заходу, передбаченого п. 2 ч. 1 ст 137 ГПК України, а не примусив відповідача до виконання зобов`язання, яке є предметом позовних вимог у справі, що за своєю суттю не є одним із способів захисту порушеного права, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України.

56. Із оскаржуваної ухвали вбачається, що на етапі вжиття заходів забезпечення позову суд не здійснював правову оцінку умов спірного договору або обґрунтованості заявлених позовних вимог та не вирішував спір по суті, отже й не порушив вимоги ч. 11 ст. 137 ГПК України.

57. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що обраний захід забезпечення позову за своїм змістом не є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки у такому випадку - до вирішення спору по суті про наявність правових підстав для дострокового розірвання договору, лише зупиняється процедура розірвання такого договору, з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, тому твердження скаржника про порушення судом першої інстанції ч. 11 ст. 137 ГПК України суд визнає безпідставними.

58. Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання.

59. Аналогічних правових висновків щодо доцільності забезпечення позову у спорах про визнання недійсним одностороннього правочину з розірвання договору про надання в експлуатацію майданчика для паркування в обраний заявником спосіб дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2021 у справі № 910/2287/21.

60. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення заяви ФОП Миронець О.В. про забезпечення позову.

61. Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд, надавши оцінку обґрунтованості доводів позивача та встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, правильно застосував норму статті 136 ГПК України та обрав заходи забезпечення позову, які відповідають пункту 2 частини першої статті 137 ГПК України.

62. Крім того, в силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки, викладені Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду в постановах від 11.06.2019 у справі № 916/2933/18, від 18.06.2019 у справі № 904/661/19, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 06.12.2021 у справі № 910/4564/21, відповідно до яких частиною першою статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зважаючи на ч. 4 ст. 141 ГПК України, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє заявника права звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подано після застосування судом заходів забезпечення позову. Тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить конкретних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням норм ст.ст. 139, 140 ГПК України та не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду, якою було вжито відповідні заходи забезпечення позову, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

63. З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки місцевим господарським судом не вирішувалося питання зустрічного забезпечення, визнаються колегією суддів апеляційної інстанції необґрунтованими.

64. За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права. Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви ФОП Миронець О.В. про забезпечення позову.

65. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), де зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

66. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при розгляді апеляційної скарги.

67. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги КП "Київтранспарксервіс" відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

68. Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

69. Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

70. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

71. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/20219/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Судові витрати

72. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/20219/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали оскарження у даній справі повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06.06.2022.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді В.А. Корсак

О.В. Попікова