ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2022 р. Справа№ 920/21/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Куксова В.В.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участі представників сторін:

від позивача: адвокат Дудченко В.В. (довіреність № 1-2820 від 29.11.2021);

від відповідача: адвокат Сіденко Л.В. (довіреність № 007Др-118-1221 від 24.12.2021)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021, (повний текст складено 02.12.2021)

у справі № 920/21/21 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз»

про стягнення 173 214,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Позивач - Акціонерне товариство «Укртрансгаз», звернувся до Господарського суду Сумської області із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» про стягнення 173214 грн 12 коп., з яких: 104451 грн 50 коп., заборгованість за надані послуги транспортування природного газу, 22432 грн 34 коп. пеня, 15886 грн 58 коп. 3% річних, 30443 грн 70 коп. інфляційні втрати, а також витрати по оплаті судового збору.

1.2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П36 від 28.09.2011.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. 29.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21, в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» задовольнити в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції застосував позовну давність, не з`ясувавши та не зазначивши в судовому рішенні, чим порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

4.2. Так, скаржник вказує на те, що при прийнятті судових рішень у справах № 920/180/19 та № 920/206/19 Верховним Судом не застосовувалась норма ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України, що виключає наявність висновку Верховного Суду щодо застосування вказаної норми матеріального права у подібних правовідносинах та наявності критеріїв для визначення подібності правовідносин до справи № 920/21/21. Обставини справи № 920/21/21 не є подібними до обставин у вказаних справах.

4.3. Вважає, що враховуючи специфіку переміщення природного газу, позивач технічно не міг припинити транспортування природного газу відповідачу, оскільки було б припинено газопостачання усіх споживачів (в тому числі і населення) Сумської області. У даній справі предметом судового розгляду є договірні відносини, які склалися між сторонами на підставі договору, а обсяг і вартість наданих послуг транспортування природного газу підтверджують наявні в матеріалах справи - двосторонні акти наданих послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами, які підписані позивачем та відповідачем.

4.4. Крім того, транспортування природного газу є технологічним процесом переміщення природного газу газотранспортною системою, який забезпечує надання відповідних послуг транспортування з переміщення товарної продукції у вигляді природного газу як сировини, та не є перевезенням вантажу з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання.

4.5. Скаржник вказує на те, що відповідач не є гарантованим постачальником, відповідно п. 5.6. договору до спірних правовідносин не застосовується. Постанова КМУ № 256 врегульовує інші правовідносини та встановлює механізм фінансування видатків місцевих бюджетів відмінний від механізму визначеного постановою КМУ № 20. Також, вказана постанова не передбачає укладання сторонами будь-яких угод, спільних рішень і т.д., а тому жодним чином не впливає на укладений договір, а тим більше не може його змінювати. Дана постанова та затверджений нею порядок не забороняють відповідачу сплачувати існуючу заборгованість в будь-який інший спосіб, ніж в порядку, затвердженому постановою КМУ № 256, при цьому таких застережень не містить і укладений між сторонами договір.

4.6. Апелянт вказує на те, що матеріали справи свідчать про те, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано, з порушенням норм процесуального права, прийнято оскаржуване рішення без врахування доводів та доказів, наданих позивачем.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. 15.02.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити АТ «Укртрансгаз» в задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 залишити без змін.

5.2. У поданому відзиві відповідач, зокрема, вказує на те, що враховуючи п. 5.6. договору, строк оплати послуг, наданих у період з січня 2018 року по квітень 2019 року, настав з 21.02.2018 по 21.05.2019, відповідно шестимісячний строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення сум основної заборгованості за надані послуги сплив з 21.08.2018 по 21.11.2019, при цьому позивач звернувся до суду тільки 05.01.2021, тобто поза межами строку позовної давності. Крім того, нарахування відповідачу пені, 3% річних та інфляційних втрат можливе лише на суму заборгованості, яка сплачена відповідачем поза Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, а таких проплат не було.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021, матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 передано на розгляд головуючому судді - Чорногузу М.Г.

6.2. Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 29.12.2021, для розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Куксов В.В., Копитова О.С.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 зобов`язано Господарський суд Сумської області направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 920/21/21. Вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, відкладено до надходження матеріали справи № 920/21/21 до Північного апеляційного господарського суду.

6.4. 26.01.2022 супровідним листом № 920/21/21/2/22 від 24.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 920/21/21.

6.5. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022, в зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, для вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Куксов В.В., Агрикова О.В.

6.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21. Відкрито апеляційне провадження у справі № 920/21/21 за апеляційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 та ухвалено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

6.7. 15.02.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

6.8. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 задоволено клопотання АТ "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи № 920/21/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 призначено на 21.03.2022.

6.9. 21.03.2022 судове засідання у справі № 920/21/21 не відбулось, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та введення воєнного стану в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022).

6.10. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 призначено на 02.06.2022.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. 26.05.2022 та 27.05.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли заяви відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

7.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 заяву відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, проведення судового засідання, призначене на 02.06.2022, постановлено здійснювати в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon".

7.3. В судовому засіданні 02.06.2022 представник апелянта підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

7.4. Представник відповідача в судовому засіданні 02.06.2022 проти апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. 28.09.2011 між Дочірнім підприємством «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (внаслідок реорганізації створено ПАТ «Укртрансгаз» та в подальшому змінено найменування на АТ «Укртрансгаз» (позивач, газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (в подальшому змінено найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (відповідач, замовник)) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П36 (т. І, а.с. 10-16).

8.2. Умовами п. 1.1. Договору передбачено, що позивач надає відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільні станції, а відповідач зобов`язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

8.3. Відповідно до п. 10.1. Договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013).

8.4. 17.01.2013 сторони уклали додаткову угоду №3 до Договору, якою частково змінили п.1.2 договору, а саме визначили: «Газ Замовника, транспортування якого за цим договором здійснює Газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, у тому числі релігійних організацій виключно в межах обсягів, що використовується для виробничо-комерційної діяльності» (т. І, а.с. 19-25).

8.5. Згідно з п.3.1 Договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, послуги з транспортування газу оформляються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральним трубопроводами.

8.6. Газотранспортне підприємство до 15-го числа місяця, наступного за звітнім, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п.3.2 Договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013).

8.7. Пунктом 3.4 Договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

8.8. Згідно з п.5.1 Договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, розрахунки за послуги транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

8.9. Тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для підприємства Позивача встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.12.2015 №3159 «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами» та становив з 01 січня 2018 року 192,10 грн. (без ПДВ) за тис. м. кубічних.

8.10. На виконання умов Договору Позивач, надав у період з січня 2018 року по квітень 2019 року Відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу 46415,873 тис.м.куб загальною вартістю 10699787,10 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписано та скріплено печатками сторін (т.1, а.с.34-49).

8.11. З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково сплатив за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з січня 2018 по квітень 2019 року на загальну суму 10595335 грн. 56 коп. (т. І, а.с. 50-63).

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

9.1. Спірні правовідносини між сторонами пов`язані із виконанням відповідачем, як замовником, зобов`язань із своєчасної оплати послуг по транспортування природного газу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П36 від 28.09.2011.

9.2. Відповідно до п. 3 «Терміни та визначення» вказаного договору у редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013 замовник (юридична особа, фізична особа-підприємець) - суб`єкт ринку природного газу, який на підставі договору замовляє в газотранспортного підприємства надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для його подальшого використання на власні потреби або постачання споживачам.

9.3. Згідно із п. 5.6. договору у редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013 у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

9.4. З матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано до сплати відповідачу суму основної заборгованості по договору за період квітня 2019 року у розмірі 104 451,50 грн, пеню за період з березня-квітня 2019 року у розмірі 22 432,34 грн, 3% річних за період з січня 2018 по квітень 2019 року у розмірі 15 886,58 грн та інфляційні нарахування за січень 2018 року, травень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, квітень 2019 року у розмірі 30 443,70 грн.

9.5. Відповідач звернувся з клопотанням про застосування строку позовної давності від 01 вересня 2021 року ( т.2 а.с. 95-98)

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що визначений ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України шестимісячний строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 104 451,50 грн. за транспортування природного газу у квітні 2019 року сплив 21.11.2019, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму основної заборгованості слід відмовити внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з такими вимогами.

10.2. Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за надані послуги з транспортування природного газу, що, зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснених за період з 23.02.2018 по 16.05.2019.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів відхиляє аргументи апелянта в частині відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, а також щодо не застосування до спірних правовідносин п. 5.6. договору, з огляду на наступне.

11.2. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 814 від 19.07.2017 Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (змінено найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз») видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Суми, Сумської області та села Мойка Краснокутського району Харківської області.

11.3. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» від 25.07.2012 № 705, яка діяла до 07.12.2019 (на час виникнення спірних правовідносин) гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії).

11.4. Отже, відповідач, на час виникнення спірних правовідносин та нарахування позивачем за останнім боргу, мав статус гарантованого постачальника, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосування п. 5.6. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013.

11.5. Частиною 3 ст. 306 Господарського кодексу України визначено, що перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

11.6. Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

11.7. Відповідно до ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

11.8. Відповідно до статей 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

11.9. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

11.10. Частиною 1 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

11.11. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П36 від 28.09.2011, за умовами якого здійснюється переміщення продукції виробничо-технічного призначення трубопроводами, а тому, з огляду на об`єктивні ознаки цієї діяльності, вона підпадає під визначення перевезення вантажів, закріплене в статті 306 Господарського кодексу України, а відтак на нього, разом із нормами Цивільного кодексу України, Законів України "Про транспорт", "Про трубопровідний транспорт", "Про ринок природного газу" та інших законодавчих актів поширюються й норми Господарського кодексу України, зокрема, в частині правового регулювання перевезення вантажів, а укладеному договору притаманні риси, у тому числі договору перевезення.

11.12. Відповідно до ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України, для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

11.13. Статтею 12 Закону України "Про трубопровідний транспорт" передбачено, що господарська діяльність підприємств, установ та організацій трубопровідного транспорту визначається цим Законом та іншими актами законодавства України. Підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту здійснюють приймання, збереження, перевантаження і транспортування трубопроводами, у тому числі з метою транзиту, вуглеводнів, хімічних продуктів, води та інших продуктів і речовин на основі договорів з урахуванням економічної ефективності та пропускної спроможності магістральних трубопроводів. Економічні та соціальні відносини підприємств, установ та організацій трубопровідного транспорту, що виникають у процесі їх діяльності, ґрунтуються на принципах взаємної вигоди.

11.14. Магістральний трубопровід - технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об`єктами і спорудами, зв`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів (абзац 3 статті 1 Закону України "Про трубопровідний транспорт").

11.15. Магістральний газопровід (або сукупність таких газопроводів), якими здійснюється транспортування природного газу, належить до системи трубопровідного транспорту України.

11.16. Газопроводом є споруда зі щільно з`єднаних між собою труб, призначена для переміщування газу (розд. ІІ Правил безпечної експлуатації магістральних газопроводів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 27.01.2010 №11).

11.17. Абзацом 12 ч.1 ст.1 Закону "Про нафту і газ" передбачено, що магістральний трубопровідний транспорт нафти і газу - технологічний комплекс - окремий трубопровід (або сукупність трубопроводів) та пов`язані з ним єдиним технологічним процесом об`єкти, за допомогою яких здійснюється постачання нафти і газу споживачам, включаючи транзитне постачання через територію України.

11.18. З наведеного вбачається, що транспортування природного газу відповідно до договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюється з використанням газопроводу, який, у свою чергу, належить до системи трубопровідного транспорту України.

11.19. Частина 1 ст.306 ГК прямо передбачає, що транспортування продукції трубопроводами є перевезенням вантажів.

11.20. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту (ч.2 ст.306 ГК).

11.21. Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про ринок природного газу" правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, цей Закон, закони України "Про трубопровідний транспорт", "Про природні монополії", "Про нафту і газ", "Про енергозбереження", "Про угоди про розподіл продукції", "Про захист економічної конкуренції", "Про газ (метан) вугільних родовищ", "Про охорону навколишнього природного середовища", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.

11.22. У пункті 45 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" закріплено визначення транспортування природного газу, згідно з яким це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

11.23. Замовником, згідно з пунктом 45 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" є фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг: приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу; зберігання (закачування, відбір) природного газу; послуги установки LNG.

11.24. Відповідно до статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

11.25. Таким чином, за змістом цих норм відносини між замовником та газотранспортним підприємством є відносинами з надання послуг та регулюються відповідними нормами наведених законодавчих актів.

11.26. З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку , що до спірних правовідносин з транспортування природного газу магістральними трубопроводами підлягає застосуванню ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України.

11.27. Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 920/206/19 та від 23.07.2020 у справі № 920/180/19.

11.28. У постанові від 08.12.2021 у справі № 904/949/21 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними газопроводами (тобто, з подібних правовідносин), Верховний Суд також погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення позовної давності в шість місяців для договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

11.29. Враховуючи п. 5.6. договору строк оплати послуг, наданих у період квітня 2019 року, настав 19.05.2019.

11.30. Відповідно, шестимісячний строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення суми основної заборгованості за надані послуги у квітні 2019 року сплив 20.11.2019.

11.31. Із цим позовом позивач звернувся до суду тільки 30.12.2020, про що свідчить відмітка поштового відділення на конверті направлення позовної заяви до суду.

11.32. Таким чином, позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою поза межами строку позовної давності.

11.33. Відповідно до ч. 4. ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

11.34. Щодо тверджень апелянта про неподібність обставин справи у справі № 920/21/21 та у справах № 920/206/19, № 920/180/19, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

11.35. Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

11.36. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16 ; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7, пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.

11.37. При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

11.38. Оскільки статті 306 та 307 Господарського кодексу України не передбачають, що їх дія поширюється лише на обмежене коло осіб (лише на фізичних або на юридичних осіб), ці норми права не містять особливостей їх застосування в залежності від статусу юридичної особи (замовником транспортування є кінцевий споживач природного газу чи газорозподільне підприємство), то відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.02.2018 у справі №357/3258/16-ц, немає сенсу застосовувати суб`єктний критерій для встановлення подібності правовідносин у різних справах.

11.39. При цьому неповна тотожність правовідносин сторін в справах № 920/206/19, № 920/180/19 та у справі № 920/21/21 не слугує підставою для незастосування правових позицій Верховного Суду у справах № 920/206/19 та № 920/180/19, оскільки процесуальний закон і не вимагає такої тотожності, а вказує на необхідність встановити лише їх подібність.

11.40. Також, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин в частині оплати вартості наданих послуг транспортування природного газу постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002.

11.41. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, поставлений позивачем природний газ у період з січня 2018 року по березень 2019 року оплачений відповідачем повністю, за період квітня 2019 року - частково у розмірі 299 999,99 грн, при цьому згідно виписок з банківського рахунку вказані оплати здійснювалися відповідачем згідно постанови Кабінету України № 256 від 04.03.2002.

11.42. Відповідно до положень Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, держава визначила спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні грошових коштів зі спеціальних рахунків на рахунки позивача за визначеними нормативами. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 917/536/19.

11.43. Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо: виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

11.44. Позивачем у поданій апеляційній скарзі не заперечується факт того, що відповідач для розрахунку за договором використав державні кошти, отримані за постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

11.45. Таким чином, оскільки розрахунки за укладеним між сторонами договором здійснювались в порядку та на умовах визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, оскільки державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами. Відповідач не може керуватися загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд за наявності покладених на нього зобов`язань з безперебійного забезпечення споживачів природним газом, оскільки повинен діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь.

11.46. Таким чином, у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за природний газ, що, зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

11.47. Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:

12.1. Відповідачем порушено права та інтереси позивача в частині своєчасної оплати за транспортування природного газу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П36 від 28.09.2011, при цьому до спірних правовідносин застосовано строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові та встановлено відсутність можливості відповідача самостійно впливати на своєчасність розрахунків.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»

13.2. Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.»

13.3. Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України : «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

13.4. При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»

13.5. Відповідно до статті 269 ГПК України : « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»

13.6. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

13.7. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній водний транспорт, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

13.8. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

13.9. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

13.10. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

13.11. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

13.12. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» від 25.07.2012 № 705, яка діяла до 07.12.2019 (на час виникнення спірних правовідносин) гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії).

13.13. Частиною 3 ст. 306 Господарського кодексу України визначено, що перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

13.14. Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

13.15. Відповідно до ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

13.16. Відповідно до статей 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

13.17. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

13.18. Частиною 1 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

13.19. Відповідно до ч. 4. ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

13.20. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).

13.21. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

13.22. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України)

13.23. Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 залишити без змін.

14.3. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

15.1 Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись п. 3, 4 ст. 13, ст.ст. 74, 86, 129, 207,236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 у справі № 920/21/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство «Укртрансгаз.

4. Справу № 920/21/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.06.2022

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді В.В. Куксов

О.В. Агрикова