ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2022 року м.Дніпро Справа № Б29/59/04

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Орєшкіної Е.В.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України": Волова Оксана Валентинівна, довіреність №1 від 04.01.2021 р., адвокат;

від ТОВ "Агроцентр-Україна": Павлова Ольга Олександрівна, ордер серії ВІ №1065377 від 15.11.2021 р., адвокат;

від Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області: Горбань Руслан Сергійович, посвідчення серії ОН №000354 від 18.02.2020 р., самопредставництво;

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2021 року (повний текст ухвали підписано - 12.07.2021 року) у справі №Б29/59/04 (суддя Примак С.А.)

за заявою Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до боржника Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України", с.Горького Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про визнання грошових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2021 року у справі №Б29/59/04 грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" відхилено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявлені грошові вимоги не є підтвердженими належними та допустимими доказами.

Суд зазначив, що заборгованість боржника за іноземним кредитом за кредитною угодою №11/04-217, укладеною між Державним підприємством "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" та Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк" в розмірі 6 056 215 грн. стягнута згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2003 року у справі №32/19 за позовом Національної акціонерної компанія "Украгролізинг". Кредиторські вимоги цієї компанії в розмірі 6 056 215 грн. включені до реєстру вимог кредиторів.

Згідно постанови Верховного Суду України від 13.09.2005 року у справі Б 29/59/04 підтверджено відсутність права податкового органу на пред`явлення вимог щодо стягнення заборгованість за іноземним кредитом.

Стосовно грошових вимог у розмірі 68 330,80 грн. господарський суд зазначив, що боржника визнано банкрутом 29.08.2011 року, а зобов`язання щодо сплати податків виникли після визнання його банкрутом, що підтверджується наданим кредитором розрахунком. З огляду на положення статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд вважав за необхідне відхилити вказані грошові вимоги.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області оскаржило її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що заборгованість 68 330,80 грн. утворилась внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.06.2004 року нерухомого майна, яке належало НВД Агрофірма "Наукова" та яке було продано в рахунок погашення податкового боргу.

Вказана сума поновлена в картках особових рахунків 20.05.2016 року податкового боргу на підставі рішення суду від 29.09.2015 року № 175/5646/14-ц про стягнення сум, сплачених в рахунок погашення податкового боргу з Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Зазначена інформація викладена в рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2015 року по справі № 175/5646/14-ц.

Апелянт вважає, що оскільки обставини встановлені рішенням суду, вони повторно не доказуються. Отже, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області має право на визнання даних вимог, оскільки вони виникли до визнання боржника банкрутом.

Просить задовольнити подану апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник заперечує проти викладених у скарзі доводів. Вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права. Просить вимоги апелянта залишити без задоволення.

Інші учасники даної справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до матеріалів справи, апеляційна скарга прийнята до розгляду ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2021 року.

Передбачений ст.273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги вичерпано.

Відповідно до положень ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу на підставі тих доказів, які були предметом дослідження судом першої інстанції. Додаткові докази до суду апеляційної інстанції не надано.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України наділяє сторони процесуальними правами, серед яких право брати участь у судових засіданнях.

Суд враховує, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась.

Також суд зазначає, що сторонам надано можливість реалізовувати свої повноваження представництва шляхом участі в засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, особи, представники яких не зявились у судове засідання, не скористались правом участі в судовому засіданні.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2004 року порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України".

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 року боржника визнано банкрутом.

Згідно частини 1 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянт спростовує висновки суду щодо відсутності підстав для визнання грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до боржника в розмірі 68 330,80 грн.

В межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне:

З матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування грошових вимог Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зазначало, що Державне підприємство "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" за даними інтегрованої картки платника має податковий борг у сумі 68 330,80 грн., а саме:

- 13 470,8 грн. - податок на додану вартість,

- 44 860,00 грн. - єдиний податок з сільгоспвиробників,

- 10 000,00 грн. - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що вказана заборгованість утворилась внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.06.2004 року, яке належало НВД Агрофірма "Наукова" та яке було продано в рахунок погашення податкового боргу, та поновлення в картках особових рахунків 20.05.2016 року податкового боргу на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2015 року №175/5646/14-ц про стягнення сум, сплачених в рахунок погашення податкового боргу з Дніпропетровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

У рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2015 року у справі № 175/5646/14-ц дійсно встановлені певні обставини та стягнуто на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 36733,31 грн., з яких: 28140,00 грн. повернення сплачених коштів, інфляційні нарахування у розмірі 6067,65 грн. та 3% річних у розмірі 2525,66 грн., шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Стягнуто за рахунок коштів місцевого бюджету Дніпропетровського району Дніпропетровської області з Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 58559,21 грн., з яких: повернення сплачених коштів 44860,00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 9672,88 грн., 3% річних у розмірі 4026,33 грн., шляхом безспірного списання коштів на користь ОСОБА_1 з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Дані кошти стягнуті внаслідок визнання судом недійсним договору купівлі-продажу від 21 червня 2004 року.

Скаржник у поданій суду першої інстанції заяві про визнання грошових вимог не зазначав, коли саме у ДП "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" виник податковий борг, тобто, дату виникнення вимоги до боржника.

Відповідно до статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (Статті 73, 74 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів зауважує, що зобов`язання щодо сплати податків апелянт підтверджував суду першої інстанції наданим розрахунком, з якого вбачається, що дата повернення сум податків і зборів, помилково або надміру зарахованих до бюджету 20.05.2016 року ( на суму 44 860 грн., 10 000,00 грн. та 30.12.2019 року на суму 13 470,00 грн.) (том 1 а.с.5-7).

Боржника визнано банкрутом 29.08.2011 року.

Враховуючи встановлені у даній справі обставини, є правильним висновок оскаржуваної ухвали про те, що зобов`язання щодо сплати податків виникли після визнання боржника банкрутом.

Апелянт не спростував доводи оскаржуваної ухвали про те, що згідно частини 1 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Під час апеляційного перегляду справи апелянт надав постанову Верховного Суду від 12.08.2021 року по справі №804/3642/16 і вказував на те, що у вказаній постанові підтверджується законність вимог податкового органу щодо вказаної ним у даній справі суми.

Проаналізувавши зміст вказаної постанови, колегія суддів звертає увагу на наступне:

У справі №804/3642/16 були заявлені позовні вимоги Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" до Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області і позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати повністю податкову вимогу (форма "Ю") від 24 травня 2016 року № 1274-25 про нарахування суми податкового боргу зі сплати єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, в розмірі 44 860 грн. та визначено суму штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування у розмірі 10 000 грн. - загальний розмір суми 54 860 грн;

- скасувати податкову заставу за податковою вимогою (форма "Ю") від 24 травня 2016 року № 1274-25;

- скасувати нараховані суми пені та штрафів за податковою вимогою (форма "Ю") від 24 травня 2016 року № 1274-25.

У пунктах 38-41 вказаної постанови Верховний Суд зазначив наступне:

"38. Як встановили суди, сума податкового боргу в розмірі 59 860 грн. була в повному обсязі погашена за рахунок продажу майна платника податків, яке перебувало в податковій заставі.

39. У зв`язку із зазначеним суди обґрунтовано виходили з того, що після продажу в 2004 році майна платника податків та погашенням 59 860 грн., вказана сума втратила статусу податкового боргу.

40. Водночас формування вимоги (форма "Ю") від 24 травня 2016 року № 1274-25 пов`язано із вилученням в 2015 році із бюджетів грошових коштів в сумі 59 860 грн у зв`язку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу майна позивача.

41. Таким чином, оскільки на час вилучення із відповідних бюджетів та повернення особі, що здійснила купівлю майна позивача на аукціоні, коштів, за ДП НВД АФ "Наукова" податковий борг в сумі 59 860 грн не рахувався, твердження останнього, що заборгованість, яка зазначена в оскаржуваній податковій вимозі, виникла у підприємства до порушення провадження у справі про банкрутство є помилковими".

Колегія суддів зауважує на невідповідність сум, які вказані заявником в заяві про визнання грошових вимог, сумам, які вказував податковий орган в податковій вимозі, що була предметом розгляду у справі №804/3642/16.

Так, за змістом постанови Верховного Суду вбачається, що згідно цільового аукціону за майно боржника на погашення податкового боргу надійшли грошові кошти:

- в розмірі 10 000,00 грн. на погашення штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування,

- 44 860,00 грн. фіксований сільськогосподарський податок, нарахований після 01.01.2001 року.

У заяві про визнання грошових вимог заявник заявляв ще суму 13 470,80 грн - податковий борг з податку на додану вартість. Згідно розрахунку вказаного податкового боргу (том 1 а.с.7) вбачається, що суму 13 470,80 грн нараховано 30.12.2019 року по декларації з податку на додану вартість № від 20.12.2019 року. Тобто, нарахування проведено в порушення вимог частини 1 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про те, що згаданою постановою Верховного Суду у справі №804/3642/16 підтверджується обґрунтованість заяви про визнання грошових вимог у даній справі на суму заявлених грошових вимог 68 330,80 грн., як то зазначав представник скаржника.

На думку колегії суддів апелянт не спростував висновок оскаржуваної ухвали, що заявлені ним суми є податковим забов`язанням, яке виникло у боржника після визнання Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" банкрутом, тобто після 29.08.2011 року.

Тому доводи Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про неправомірність висновку суду про відхилення заявлених грошових вимог на суму 68 330,80 грн. свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи не знайшли.

Стосовно грошових вимог в сумі 38 396 373,27 грн., з яких: 1 041 637,81 евро - основний борг, еквівалент якого - 32 250 877,38 грн. та 6 145 495,89 грн. пеня колегія суддів зазначає наступне:

Питання стягнення заборгованості Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" за іноземним кредитом за кредитною угодою №11/04-217, укладеною між Державним підприємством "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" та Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк" було предметом судового спору.

Суд першої інстанції дане питання докладно дослідив та встановив, що заборгованість в розмірі 6 056 215 грн. стягнута з Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2003 року у справі №32/19 за позовом Національної акціонерної компанія "Украгролізинг".

Кредиторські вимоги Національної акціонерної компанія "Украгролізинг" до боржника у даній справі в розмірі 6 056 215 грн. включені до реєстру вимог кредиторів.

Відсутність прав податкового органу щодо вимог за вказаним кредитним договором визнана постановою Верховного Суду України від 13.09.2005 року у даній справі Б 29/59/04.

Апелянт не наводить в апеляційній скарзі жодних обґрунтувань того, в чому полягає неправильність висновків оскаржуваної ухвали щодо відхилення заявлених вимог скаржника в цій частині, хоча за змістом апеляційної скарги просить скасувати ухвалу суду в повному обсязі і визнати в повному обсязі заявлені ним кредиторські вимоги.

Враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає підстав для висновку про обгрунтованість доводів скаржника в цілому.

Апеляційна скарга не спростовує висновки оскаржуваної ухвали, є не доведеною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2021 року у справі №Б29/59/04 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 26.05.2022 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Е.В. Орєшкіна