ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 Справа № 914/3796/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина», м..Бережани Тернопільської обл,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця», с.Станків Стрийського р-ну Львівської обл,

про: стягнення 147177,50 грн.

Суддя І. Б. Козак

При секретарі Г.Гелеш

Представники сторін:

Від позивача: Р.Лемеха адвокат,

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Христина» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» про стягнення 147177,50 грн.

Ухвалою суду 15.12.2021 залишено позов без руху. 29.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 08.02.2022. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду по даній справі. Ухвалою суду від 03.05.2022 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 17.05.2022. Оголошувалася перерва до 31.05.2022.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 31.05.2022 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх.№1364/22 від 16.05.2022). Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач не виконав обов`язку з повної оплати товару, який був поставлений позивачем у розмірі 71318,40 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу пеню за Договором поставки № 203 від 30 травня 2013 року в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 25 311,05 грн, штраф - 35659,2 грн, пеню у розмірі 10% від простроченої суми 14888,85 грн. Оскільки відповідач сплатив всю суму основного боргу 11.05.2022, просить стягнути з ТОВ «Стрийтеплиця» лише нараховані штрафні санкції.

Попередній розрахунок судових витрат позивача:

· 2270,00грн. сплачений судовий збір

· 9000,00 грн- витрати на правову допомогу.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у жодне судове засідання не з`явився, у відзиві на позов (вх.№4984/22 від 23.02.2022) проти позову заперечив.

Обставини справи.

Між сторонами спору 30.05.2013 року було укладено Договір поставки №203, відповідно до умов якого продавець зобов`язується відповідно до умов цього договору передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар: продукцію виробництва ТзОВ «Христина» (гофровироби, гофроящики) та інші витратні матеріали, необхідні для виготовлення такої продукції.

На виконання умов договору позивачем 21.10.2021 поставлено відповідачу товару на загальну суму 71318,40 грн, що підтверджується видатковою накладною №2110/4.

Відповідач здійснив оплату товару 11.05.2022 на суму 47000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №272. Як убачається з акту звірки розрахунків, підписаного двома контрагентами, заборгованість між сторонами відсутня.

Станом на дату прийняття рішення відповідачем не оплачено нараховані позивачем штрафні санкції.

Оцінка суду.

Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного поставки та те, що строк поставки відповідачем товару за договором є таким, що настав.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 4.1. Договору встановлено обов`язок Покупця оплатити кожну поставлену партію протягом 14 (чотирнадцяти) календарних дів з моменту поставки Продавцем такої партії Товару Покупцю.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.3. Договору у разі прострочення Покупцем строків оплати Товару Покупець зобов`язується сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла під час такого прострочення від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, а також 10% річних від простроченої суми.

Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 № 910/12876/19 зазначила, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відтак, сторони наділені доволі широкими можливостями встановити на свій розсуд розмір та вид штрафних санкцій за невиконання зокрема тих чи інших пунктів договору.

Матеріалами справи підтверджується тривалу несплату позивачем вже отриманого товару та порушення строку його оплати, тому відповідно до п. 5.3. Договору позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за Договором поставки № 203 від 30 травня 2013 року в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 25 311,05 грн, а також пеню у розмірі 10% від простроченої суми 14888,85 грн.

Відповідно до п. 5.5. Договору при простроченні оплати більше одного місяця, продавець має право, крім стягнень, передбачених п.5.3., п.5.4., додатково стягнути з покупця штраф у розмірі 50% від суми заборгованості. Матеріалами справи підтверджується прострочення оплати відповідачем отриманого товару більше ніж на один місяць, тому нарахування 71318,40* 50%=35659,2 грн штрафу є правомірним.

Підсумовуючи наведене заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір в силу вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Щодо правової допомоги, заявленої позивачем у розмірі 9000,00 грн, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

· 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

· 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

· 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

· 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Суд звертає увагу на позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість лише щодо розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

На підтвердження виконання робіт (надання правових послуг) позивач надав копію договору про надання правової допомоги №293 від 03.12.2021 та додаток №1 до договору, в якому сторони визначили вартість послуг адвоката в розмірі 9000,00 грн, рахунок-фактуру №1 від 03.12.2021 на суму 9000,00 грн, платіжне доручення №10846 від 06.12.2021 на суму 9000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРИЙТЕПЛИЦЯ» (адреса:82464, Львівська обл, Стрийський р-н, с.Станків, вул.Січових Стрільців, 79, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина» (адреса: вул.Замость, буд.4, м.Бережани, Тернопільська обл, ) пеню за Договором поставки № 203 від 30 травня 2013 року в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 25 311,05 грн, штраф - 35659,2 грн, 14888,85 грн 10%, 2270,00 грн судового збору, 9000,00 грн витрат на правову допомогу.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2022.

Суддя Козак І.Б.