ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2022 р. Справа №907/711/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді: Марка Р.І.,
Суддів: Матущака О.І.,
Скрипчук О.С.,
за участі секретаря судового засідання Лагутін В.Б.
за участі представників учасників справи: учасники справи не забезпечили участі уповноважених представників у судове засідання
сторони не забезпечили участі уповноважених сторін у судове засідання
розглянувши матеріали апеляційної скарги Фермерського господарства Ростока б/н від 28.12.2021 (вх. № 01-05/64/22 від 05.01.2022)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 09.12.2021, повний текст рішення складено 13.12.2021

у справі № 907/711/17 (суддя Ушак І.Г.)

за позовом: позовом заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Адміністрація Державної прикордонної служби, м. Київ та Мукачівський прикордонний загін, м. Мукачево

до Тячівської районної державної адміністрації, м. Тячів

та до фермерського господарства Ростока, с. Нижня Апша Закарпатської

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеного відповідачами та зареєстрованого 07.02.2005,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017р. у справі № 907/711/17 позов задоволено повністю та визнано недійсним укладений Тячівською РДА та ФГ Ростока договору оренди землі (зареєстрованого Тячівським РВ ЗРФ ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 07.02.05 за № 040), щодо земельної ділянки площею 99,9792 га в урочищі Чонкаш між 279-283 прикордонними знаками контрольно-слідової смуги державного кордону.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.04.2019 залишено без змін рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017.

29.12.2020 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява ФГ «Ростока» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017 у справі № 907/711/17.

У вказаній заяві ФГ «Розтока» посилається на топографо-геозедичне знімання земельної ділянки за кадастровим № :06:001:0002 від 09.10.2020 (що здійснене на виконання договору від 16.10.2020 про розроблення географічної зйомки на території), відповідно до якого частина земельної ділянки (площею 17,6918), яка була предметом договору оренди, визнаного недійсним рішенням, що переглядається, внаслідок зміни русла р. Тиса та розмивання берегів паводковими водами знаходиться за межами території України. На думку заявника, дана обставина є нововиявленою, так як не була відома ані сторонам, ані суду, ані позивачу при розгляді справи в суді першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09.12.2021 у справі №907/711/17 відмовлено у задоволенні заяви ФГ «Ростока» про перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017 у даній справі за нововиявленими обставинами та залишено зазначене рішення суду без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням, яке переглядається, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 07.02.2005 укладений між Тячівською Районної державною адміністрацією та ФГ «Ростока» щодо земельної ділянки площею 99,9792 га, з тієї підстави, що Тячівська Районна державна адміністрація неправомірно розпорядилася землями в межах прикордонної смуги, що віднесені до земель оборони, які за законом надаються у постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України та в яких діє особливий режим використання земель, та встановлено, що зміст зазначеного договору щодо надання Тячівською Районною державною адміністрацією в оренду ФГ «Ростока» земель оборони суперечить приписам Земельного кодексу України, Закону України «Про використання земель оборони», Закону України «Про державний кордон України».

Дослідивши доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції зробив висновок, що обставини щодо зміни, зменшення прибережної частини орендованої за спірним у справі договором оренди земельної ділянки внаслідок зміни русла ріки та розмивання берегів ніяким чином не можуть вплинути на висновки суду щодо правомірності розпорядження земельною ділянкою як такою, що віднесена до земель оборони, та правомірності відповідності укладення відповідачами у справі спірного договору.

Разом з тим, місцевий суд звернув увагу на те, що договір на розроблення геодезичної зйомки території укладений між заявником та ТОВ «ГЕО-Земля» 16.10.2020 та документи виготовлені на його виконання є новими доказами у справі, які здобуті заявником після набрання законної сили рішенням суду, яке просить переглянути заявник.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Фермерське господарство Ростока оскаржило рішення суду в апеляційному порядку. На думку заявника, земельна ділянка за кадастровим номером :06:001:0002 площею 99, 9792 га не може бути повернута Тячівській районній державній адміністрації повністю, оскільки за наслідками проведеного топографо-геозедичного знімання від 09.10.2020 земельної ділянки за вказаним кадастровим номером та з ортофотоплану 2005, візуальним порівнянням вбачається, що 17, 6918 га знаходиться за межами території Україна. Такіобставини зумовлені зміною русла р. Тиса та розмиванням берегів паводком водами, тощо. З наведеного, на думку заявника, слідує, що при проведенні реституції ФГ «Розтока» не зможе виконати рішення щодо повернення земельної ділянки і оскільки така обставина не була відома при розгляді справи судом першої інстанції, ФГ «Розтока» вважає, що викладена ним обставина є нововиявленою і повинна бути розглянута та взята до уваги судом у спору, що виник між сторонами даної справи.

Заступник керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі. Прокурор зазначає, що наведені ФГ «Ростока» у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017 у справі № 907/711/17 не є нововиявленими і не стосуються підстав, з врахуванням яких суд першої інстанції, рішенням від 12.12.2017, ухвалив задоволити заявлені позовні вимоги. Прокурор вважає, що аргумент апелянта про неможливість виконати рішення суду через знаходження частини земельної ділянки за межами України переоцінкою доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

У відзиві прокурор також зазначає, що з 2005 по теперішній час лінія державного кордону України (в тому числі на вказаній земельній ділянці) не змінювалась, міжнародні договори на її зміну із суміжною країною не укладались та такі відомості в Державному кадастрі відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 (27 прикордоннийзагін, військова частина НОМЕР_1 ) у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника про наявність підстав для перегляду рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017 у справі № 907/711/17 за нововиявленими обставинами. При цьому позивач зазначає, що ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними держаними адміністраціями за поданням Державного комітету у справах охорони державного кордону (Адміністрація Державної прикордонної служби України), але вона не може бути меншою від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних спруджень.

На момент звернення з заявою про перегляд рішення місцевого господарського суду за нововиявленими обставинами, наголошує позивач, відповідачем не виконане рішення суду яке набрало законної сили, а зйомка земельної ділянки, яка проведена восени 2020 року не може слугувати доказом у справі 2017 року і наголошує позивач також на тому, що візуальним порівнянням встановити, що 7, 6918 га знаходиться за межами території України, про що стверджує заявник, не можливо.

Адміністрація Державної прикордонної служби та Тячівська районна державна адміністрація у даній справі своїм правом, визначеним ст. 263 ГПК України, не скористалися та не подали відзиву на апеляційну скаргу ФГ «Розтока».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2022 вказану справу розподілено до розгляду колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Матущака О.І. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Фермерського господарства Ростока та призначено розгляд справи на 14.02.2022.

Ухвалою суду від 14.02.2022 розгляд справи відкладено на 28.02.2022.

Судове засідання 28.02.2022 не відбулося у зв`язку із введенням на території України воєнного стану.

Ухвалою суд від 17.03.2022 призначено розгляд справи на 11.04.2022.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Марка Р.І., судове засідання 11.04.2022 у даній справі не відбулося.

Ухвалою суду від 18.04.2022 розгляд даної справи призначено на 19.05.2022.

Клопотанням № 03-18/101 від 14.02.2022 (вх. № 01-04/957/22) Тячівська районна державна адміністрація просила здійснювати розгляд справи без її участі (а. с. 60, том 4).

Сторони участі уповноважених представників у судове зсідання 19.05.2022 не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції ухвал суду та повідомленнями про їх вручення, які містяться в матеріалах справи. Поряд з тим, судова колегія звертає увагу на те, що про апеляційне провадження у даній справі апелянт був повідомлений ухвалою суду від 17.01.2022, що підтверджується повідомленням про вручення йому поштового рекомендованого відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а. с. 33, том 4), ухвала суду від 18.04.2022 надсилалась на електронну адресу представнику апелянта адвокату Коцуру Ю.І., з якої ним подавались клопотання про відкладення розгляду справи від 13.02.2022 та від 27.02.2022 (а. с. 37, 124, том 4), що підтверджує факт обізнаності апелянта про судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Частиною1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, на те, що відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України у ст. 42 наділяє учасників справи певними правами та обов`язками, серед яких, зокрема, є обов`язок учасника виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частиною 1 статті 43 ГПК України визначено обов`язок сторін у справі добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України визначено, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") визначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення).

Про обов`язок сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, викладено також у правовій позиції касаційного господарського суду при прийняті рішення по справі № 910/33054/ 15 від 14.02.2018.

З огляду на наведене, враховуючи встановлений ст. 273 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка учасників справи у судове засідання судом не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши обставини справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 320 ГПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених процесуальним законодавством.

Відповідно до п. 1-3 ч. 2 ст. 320 ГПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною четвертою статті 320 ГПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлена обставина за своєю суттю є юридичним фактом, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи; якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, наявний на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Окрім того, під час вирішення питань щодо правової природи юридичних фактів як нововиявлених обставин та їх істотності необхідно керуватися правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). Не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти, фотознімки тощо, які за своєю природою є саме новими доказами.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункт 27 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» (Pravednaya v. Russia») від 18.11.2004, заява № 69529/01).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 910/20564/16.

Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 920/1077/16, від 15.01.2020 у справі № 916/24/17 та від 19.05.2020 у справі № 910/19793/14.

З поданої ФГ «Розтока» заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017, вбачається, що заявник наводить суду нові обставини у справі, зокрема, щодо неможливості здійснення реституції земельної ділянки. Відповідач 2 зазначає, що прийняв земельну ділянку загальною площею 99 9792 га відповідно до акту приймання-передачі від 09.02.2005, стверджуючи при цьому, що на виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017, з метою повернення земельної ділянки, такий уклав договір з ТОВ «ГЕО-Земля» про розроблення географічної зйомки на території від 16.10.2020.

Слід зазначити, що рішення, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами заявник, прийняте судом першої інстанції 12.12.2017, укладення зазначеного вище договору про розроблення географічної зйомки на території датується 16.10.2020, що свідчить про те, що дані обставини не можуть трактуватися як нововиявлені, такі слід вважати новими доказами у справі, які виходять за межі вимог, що були предметом розгляду справи судом першої інстанції, так як їх не існувало на момент первинного розгляду справи.

Окрім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладений 07.02.2005 між Тячівською Районної державною адміністрацією та ФГ «Ростока» договір оренди земельної ділянки площею 99,9792 га, визнано недійсним з тієї підстави, що Тячівська Районна державна адміністрація неправомірно розпорядилася землями в межах прикордонної смуги, що віднесені до земель оборони, які за законом надаються у постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України та в яких діє особливий режим використання земель, та встановлено, що зміст зазначеного договору щодо надання Тячівською Районною державною адміністрацією в оренду ФГ «Ростока» земель оборони суперечить приписам Земельного кодексу України, Закону України «Про використання земель оборони», Закону України «Про державний кордон України».

З наведеного слідує, що обставини щодо зміни, зменшення прибережної частини орендованої за спірним у справі договором оренди земельної ділянки внаслідок зміни русла ріки та розмивання берегів ніяким чином не можуть вплинути на висновки суду щодо неправомірності розпорядження земельною ділянкою як такою, що віднесена до земель оборони і необхідності її повернення .

Окрім того, в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 02.04.2018, якою залишене без змін рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2017, зазначено, що ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними держаними адміністраціями за поданням Державного комітету у справах охорони державного кордону (Адміністрація Державної прикордонної служби України), але вона не може бути меншою ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних спруджень, що визначено Постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998.

Західний апеляційний господарський суд, під час розгляду апеляційної скарги враховує, що дослідження обставин і перевірка доказів про наявність нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених.

З наведеного вбачається, що наведені в обгрунтування нововиявлених обставин та подані ФГ «Розтока» докази, а саме документи топографо-геозедичного знімання є новими доказами у справі, які заявник здобув після ухвалення набрання законної сили рішення, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами. Окрім того, наведені заявником обставини не спростовують викладених у рішенні Господарського суду Закарпатської області підстав та обставин для задоволення позову у справі № 907/711/17, що свідчить про відсутність підстав для перегляду рішення місцевого господарського суду за нововиявленими обставинами.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржниками не доведено наявності підстав, визначених ст.277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги. Таких підстав апеляційним судом також не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 86,129, 236, 254, 255, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства Ростока залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 09.12.2021 у справі № 907/711/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.05.2022.

Головуючий суддя Марко Р.І.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.