ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"27" травня 2022 р. Справа № 911/1388/16
Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Андрух Д.В., розглянувши у відкритому засіданні Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладення на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
2. Фермерського господарства «Вікторія»
про стягнення 177 186, 44 грн
представники сторін не з`явилися
Господарський суд Київської області рішенням від 10.06.2016 у справі № 911/1388/16, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2016, позов задовольнив повністю:
- солідарно стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Фермерського господарства «ВІКТОРІЯ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 20 000,00 грн штрафу;
- стягнув з Фермерського господарства «ВІКТОРІЯ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 157 186,44 грн штрафу, 5 322,75 грн витрат на послуги адвоката та 2 357,80 грн судового збору;
- стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 677,25 грн витрат на послуги адвоката та 300,00 грн судового збору.
30.06.2016, на виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.06.2016 у справі № 911/1388/16, видано накази.
28.09.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга на дії державного виконавця ВПВР Управління ЗПВР у Херсонській області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ ДВС), що полягає у тому, що державним виконавцем не вчинено передбачених законом дій у виконавчих провадженнях № 52943752 та № 52943884 при примусовому виконанні наказів від 30.06.2016 у даній справі, а тому накази про примусове виконання рішення суду у даній справі не виконані.
Господарський суд Київської області ухвалою від 28.09.2021 відклав вирішення питання про прийняття скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до повернення матеріалів справи № 911/1388/16 до Господарського суду Київської області.
03.02.2022 до Господарського суду Київської області надійшли матеріали господарської справи № 911/1388/16.
Господарський суд Київської області ухвалою від 11.02.2022 в справі № 911/1388/21 прийняв до розгляду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розгляд скарги призначив на 25.02.2022.
Господарський суд Київської області ухвалою від 22.04.2022 у цій справі задовольнив скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса):
- визнав неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчих провадженнях № 52943752, № 52943884 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 30.06.2016 у справі № 911/1388/16, котрі виразились у винесенні постанов від 20.09.2021 про повернення наказів Господарського суду Київської області від 30.06.2016 у справі № 911/1388/16 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- скасував постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення наказів Господарського суду Київської області від 30.06.2016 у справі № 911/1388/16 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
17.05.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла заява № 14-1/05 від 14.05.2022 про покладення судових витрат, згідно якої заявник просить суд, стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 6 900,00 грн судових витрат на правничу допомогу згідно договору № 16-06-2021/7 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.06.2021.
Господарський суд Київської області ухвалою від 19.05.2022 у справі № 911/1388/16 прийняв до розгляду вказану заяву та призначив розгляд заяви на 27.05.2022.
23.05.2022 на електронну адресу Господарського суду Київської області від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання, згідно якого останнє просить суд зупинити провадження у справі № 911/1388/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладення на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, оскільки станом на 23.05.2022 територія Херсонської області перебуває в окупації, тоді як потрапити в приміщення відділу неможливо, а вказані дії можуть призвести до загрози життю.
До того ж, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначає, що Радою суддів України рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подавати заяву про відкладення розгляду справи через за діяння до функціонування критичної інфраструктури, вступу до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.
Згідно із ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи; перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації; прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Статтею 228 ГПК України унормовано, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; призначення судом експертизи; направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу; звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.
Однак заявником не обґрунтовано належними та допустимими доказами наявності обставин для зупинення провадження у цій справі в розумінні приписів ст. 227, 228 ГПК України.
Посилання ж Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рекомендації Ради суддів України оцінюються судом критично, оскільки останні містять вказівку на відкладення та зняття з розгляду справ, а не на зупинення, тоді як від ДВС будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду вказаної заяви чи заперечень щодо розгляду цієї заяви не надходило.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зупинення провадження.
26.05.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшли пояснення у справі, які прийнято судом.
У судове засідання 27.05.2022 представники учасників справи та ДВС не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи викладене, а також присічний строк розгляду вказаної заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладення на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу за відсутності представників учасників справи, за наявними у справі матеріалами.
Приписами ч. 1 ст. 123, ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, відповідно до змісту скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчих провадженнях № 52943752 та № 52943884, яку задоволено ухвалою Господарського Київської області від 22.04.2022 у справі № 911/1388/16, скаржником вказано про понесення ним у майбутньому додаткових судових витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом скарги, розмір та обсяг адвокатських послуг на момент подання скарги визначити неможливо, проте розрахунок буде здійснено на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до якого вартість однієї години роботи виконавця складає від 700,00 грн до 800,00 грн (в залежності від різного роду умов та чинників), вартість участі у судовому засіданні складає від 1 500,00 грн до 1 800,00 грн/судове засідання у суді відповідної судової інстанції (в залежності від різного роду умов та чинників), а також гонорару, котрий не перевищуватиме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас на підтвердження відповідно понесених судових витрат за результатами розгляду скарги скаржник надав суду, зокрема: копію договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 16-06-2021/7 від 16.06.2021; акта прийому-передачі документів від 16.06.2021; акта здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 13.05.2022 на суму 6 900,00 грн з детальним описом усіх виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, до якого також включено суму гонорару адвоката у зв`язку із прийняттям позитивного рішення з розгляду скарги на дії ДВС у даній справі у розмірі 2 100,00 грн; докази направлення зазначеного клопотання з додатками на адресу відповідача та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 висловлено таку правову позицію: не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до ч. 6 статті 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Відповідно до п. 3.7. договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 16-06-2021/7 від 16.06.2021 (далі - договір) сторони погодили та визначили, що заохочувальним розміром гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника (задоволення повністю та/або частково вимог замовника у відповідності до п. 1.1., 2.1. договору) визначається на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас, відповідно до п. 3.1. вказаного договору, який скаржником покладено в основу обґрунтування попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи з того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 800,00 грн (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1. договору).
Вказаним вище пунктом договору, як і рештою умов договору, не передбачено включення до вартості послуг адвоката суми гонорару успіху, тоді як позивач при попередньому визначенні витрат однозначно міг передбачити витрати на гонорар успіху, а тому суд дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення витрат з урахуванням суми гонорару успіху істотно перевищує ті, що були заявлені в попередньому розрахунку при поданні скарги, як наслідок вказана сума гонорару успіху у розмірі 2 100,00 грн не підлягає розподілу з підстав недоведеності того, що скаржник не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 922/3706/19.
Враховуючи наведене вище, надані стягувачем докази понесених витрат на оплату послуг адвоката, який представляв інтереси стягувача при розгляді скарги у даній справі, а також беручи до уваги перевищення заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви стягувача, постановлення додаткової ухвали про покладення 4 800,00 грн витрат ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на професійну правничу допомогу на Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Поряд з тим, в наданих поясненнях щодо заяви про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» зазначив, що судові витрати на правничу допомогу в цій справі стягуються/відшкодовуються не за рахунок Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а за рахунок державного виконавця, який допустив порушення норм чинного законодавства України стосовно виконання покладених на нього обов`язків.
Під час розгляду скарги на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби при вирішенні питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу підлягають застосуванню положення статей 123, 126, 344 Господарського процесуального кодексу. Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 29.10.2018 у справі № 911/559/17, від 16.02.2022 у справи № 913/869/14.
Згідно із ст. 344 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Враховуючи викладене, суд критично оцінює означені доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», оскільки ст. 334 унормовано, що судові витрати пов`язані з розглядом скарги покладаються судом саме на орган державної виконавчої вклади, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
До того ж, позивач у своєму пояснення наголосив на тому, що посилання до думки та/або позиції про необхідність зменшення понесених судових витрат на правничу допомогу з огляду на неодноразове оскарження заявником бездіяльності державного виконавця ВПВР Управління ЗПВР у Херсонській області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) є неправомірним.
Також, враховуючи пояснення позивача, суд звертає увагу останнього на тому, що жодним із учасників справи не подано до суду заяв чи клопотань про необхідність зменшення понесених судових витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Задовольнити частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладення на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу.
3. Відмовити в решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про покладення на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу.
4. Видати накази після набрання додатковою ухвалою законної сили.
Повна ухвала складена та підписана 06.06.2022, набирає законної сили негайно після її підписання суддею відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України.
Суддя П.В.Горбасенко