ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 травня 2022 року Справа № 903/31/22

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: Романюк Л.С. - ордер серія АС №1032338 від 30.12.2021

від відповідача: Кузін Є.В. - довіреність №7720-К-О від 03.09.2021

від третіх осіб: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/31/22 за позовом Малого підприємства "Стерн" до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головний державний виконавець Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пащук В.3., приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2021 Мале підприємств "Стерн" надіслало на адресу суду позов до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

В позовній заяві позивач просить суд залучити третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головного державного виконавця Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пащук В.З. та Приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну.

Ухвалою суду від 12.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.52-53).

03.02.2022 Головний державний виконавець Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пащук В.3. надіслав на адресу суду пояснення по суті позову (а.с.60-89).

04.02.2022 представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.91-118).

14.02.2022 представник відповідача надіслав на електронну адресу письмові пояснення (а.с.119-124).

Протокольною ухвалою від 15.02.2022 суд відклав розгляд справи в підготовчому судовому засіданні (а.с.125).

22.02.2022 представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.131-144).

01.03.2022 представник позивача надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, зважаючи на введення на території України з 24.02.2022 на 30 діб воєнного стану згідно указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 (а.с.145).

Ухвалою суду від 01.03.2022 відкладено розгляд підготовчого засідання на 29.03.2022 о 10:15 год. (а.с.147).

Ухвалою суду від 29.03.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.05.2022 от 11:00 год. (а.с.157-158).

Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна 11.04.2022 на електронну адресу суду на 02.05.2022 на поштову адресу суду надіслала лист про розгляд справи без її участі.

Представник позивача в судовому засіданні просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приват Банк» укладено кредитний договір №80/м загальною суму кредиту в розмірі 35 000,00 доларів США (а.с.27-29).

Згідно п.1.3. кредитної угоди термін її дії встановлений до 18.01.2011 року.

Кредитний договір №80/м від 19.01.2007 року нотаріально не посвідчений.

В якості забезпечення Кредитної договору на 35 000,00 доларів США, 19.01.2007 укладено договір іпотеки (а.с.26, 30-31) між малим підприємством «Стерн» в особі директора Гула Н.В. та АТ КБ «Приват Банк», в якому в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець в особі МП «Стерн» надав, в іпотеку нерухоме майно, а саме:

-адміністративно-виробнича будівля А-1, площею 187,4 кв.м.;

-цех по виготовленню кормів В-1, площею 123,7 кв.м.;

-водонапірна башня Б-1,площею 10,8 кв.м.

Договір іпотеки від 19.01.2007 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського нотаріального округу Волинської області Кузьмич Н.В. (а.с.30).

Як слідує з доводів представника позивача, 05.11.2021 дирекція МП «Стерн» отримала від державного виконавця Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Пащук Валентини Зіновіївни:

1.Постанову №67344769 про відкриття виконавчого провадження відкриту на підставі виконавчого напису №1404, виданого 05.10.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про звернення стягнення на нерухоме майно - адміністративну -виробничу будівлю А-1 загальною площею 187,4,кв.м, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , та належить малому підприємству «Стерн» (а.с.12).

З тексту виконавчого напису №1404 від 05 жовтня 2021 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни вбачається, що виконавчий напис був здійснений на підставі ст.34,с.1 ст.39, ст.87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» і було звернуто стягнення на нерухоме майно адміністративну -виробничу будівлю А-1 загальною площею 187,4,кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Малому підприємству «Стерн», яке є майновим поручителем ОСОБА_1 за її кредитним зобов`язаннями перед АТ КБ «Приват Банк» згідно кредитного договору №80/м від 19.01.2007 року (а.с.111).

За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, приватний нотаріус пропонувала задовольнити вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» у розмірі:

-заборгованість за кредитом - 8101,01 доларів США;

-заборгованість за відсотками -10 999,47 доларів США;

-пеня - 30093,21 доларів США.

Всього заборгованість - 49 102,69 доларів США.

Строк за який проводиться стягнення складає - чотирнадцять років п`ять місяців дванадцять днів , а саме з 19.01.2007 по 09.07.2021.

2. Постанову №67345291 про відкриття виконавчого провадження відкриту на підставі виконавчого напису №1405, виданого 05.10.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про звернення стягнення на нерухоме майно - цех по виготовленню кормів В-1, загальною площею 123,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить малому підприємству "Стерн" (а.с.14).

06.08.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до МП «Стерн» з письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором №80/м від 19.01.2007 (а.с.15), в якому зазначило, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником ОСОБА_1 основного зобов`язання боржником ОСОБА_1 вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення на предмет іпотеки.

АТ КБ «Приватбанк» у письмові вимозі від 06.08.2021 року вимагав до сплати 49303,16 доларів США.

17.09.2021 МП «Стерн» надало АТ КБ «Приватбанк» письмову відповідь на його письмову вимогу, в якій зазначив, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 11.04.2018 по справі №161/12869/16-ц, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 (змінила прізвище на ОСОБА_1 ), Малого підприємства «Стерн» про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

В мотивувальній частині судового рішення суд зазначив, що банку протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя МП «Стерн», а тому договір поруки слід вважати припиненим.

Окрім того з причин пропущення банком строку позовної давності до ОСОБА_1 , суд відмовив у стягненні з неї в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 19009,48 доларів США.

З огляду на вищенаведене, представник МП «Стерн» зазначив у відповіді АТ КБ «Приватбанк» про те, що відсутні будь-які зобов`язання у ОСОБА_1 , МП «Стерн» перед АТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договорі №80/м від 19.01.2007, то і не може бути відповідальності у МП «Стерн» по забезпеченню основного зобов`язання по кредитному договорі №80/м від 19.01.2007 року .

Сама письмова вимога від 06.08.2021 про усунення порушень складена Банком без врахування положень п.1.3 Кредитного договору №80/м від 19.01.2007 року, який передбачає строк погашення кредиту не пізніше 18.01.2011 року, що з огляду на приписи ст.260, ст. 267 ЦК України свідчить про пропущення Банком строків позовної давності.

В якості підтвердження наведених вище доказів, представник МП «Стерн» долучив до письмової відповіді копії рішення Луцького міськрайонного суду від 11.04.2018 по справі №161/12869/16-ц, постанову Верховного Суду від 19.06.2020 провадження №61-47770св18 (а.с.16-25).

Отже, виконавчий напис №1404 від 05.10.2021 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни є таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як слідує з п.1.3. умов Кредитного договору від 19.01.2007, згідно графіку погашення кредиту строк погашення кредиту встановлюється не пізніше 18.11.2011.

Окрім того, згідно п.6.7 Кредитного договору №80/м від 19.01.2007 сторонами договору встановлено строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту, відсотків за користування кредиту, винагороди, неустойки -пені, штрафів по цьому договору встановлюються сторонами 5 років, який сплив 18.11.2016.

Вищенаведена обставина встановлена преюдиційним рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.04.2018 року по справі №161/12869/16-ц та підтверджене постановою Верховного Суду від 19.06.2020 по даній справі провадження №61-47770св18 і доказуванню у силу вимог ч.4 ст.75 ГПК України не підлягають.

Отже, здійснюючи 05.10.2021 року виконавчий напис №1404, №1405 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, здійснила порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» щодо строків здійснення виконавчого напису .

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника ОСОБА_1 - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості.

З огляду на вищенаведене, основними умовами, при яких повинен вчинятися виконавчий напис є:

а) документи, що підтверджують заборгованість, повинні бути оформлені у відповідності до вимог ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність";

б) обов`язкова перевірка нотаріусом наявності або відсутності спору між сторонами щодо заборгованості.

Здійснюючи виконавчий напис від 05.10.2021 №1404,1405 приватний нотаріус Бондар І.М., не здійснила обов`язкової перевірки наявності або відсутності спору між сторонами Кредитного договору №80/м АТ КБ «Приватбанк» та боржницею ОСОБА_1 , що є підставою для визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

Зокрема, приватний нотаріус не звернула уваги, що заборгованість за кредитним договором складає 8101,01 доларів США, а нарахована пеня - 30093,21 доларів США, в той же час згідно приписів п.1 ч.2 ст.258 ЦК України строк позовної давності в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про що заявляє в даному позові представник МП «Стерн».

Окрім того, оскільки сплив строк позовної давності до основної вимоги по Кредитному договору №80/м від 19.01.2007, що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.04.2018 по справі №161/12869/16-ц та підтверджене постановою Верховного Суду від 19.06.2020 по даній справі провадження №61-47770св18, то в силу приписів ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно тощо).

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-887цс17: « 3 урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів».

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком (Постанова Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц).

Як зазначалось вище, Кредитний договір №80/м від 19.01.2007 нотаріально не посвідчений.

Договір іпотеки від 19.01.2007 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського нотаріального округу Волинської області Кузьмич Н.В.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 провадження № 12-5гс21 з посиланням на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17 зазначила, що "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".

Отже, зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів №1404 та №1405 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

За таких обставин, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1404 від 05.10.2021 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

3. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1405 від 05.10.2021 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

3. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вул.Грушевського,1Д, м.Київ, 01001, ) на користь Малого підприємства "Стерн" (вулиця Карпенка Карого,7, м. Луцьк, 43023, ) 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень) витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 30.05.2022.

Суддя І. О. Гарбар