ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2022 р. Справа№ 910/15768/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Агрикової О.В.

Козир Т.П.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.01.2022

у справі №910/15768/21 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 138.433,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ" звернулося до Еосподарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 138.433,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем як перевізником зобов`язань щодо збереження вантажу під час залізничного перевезення.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, вказуючи, що позивачем не надано доказів не забезпечення залізницею схоронності вантажу. Відповідач вважає, що позивачем не надано суду оплати спірного вантажу за ціною відправника та не доведено наявності шкоди.

Рішенням Еосподарського суду міста Києва від 04.01.2022 у справі №910/15768/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ" вартість недостачі вантажу у сумі 138.433,12 грн та судовий збір у розмірі 2.270,00 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачем доведено факт недостачі вантажу, який перевозився у залізничних вагонах та наявність в діях відповідача усіх елементів складу господарського правопорушення, а відповідачем не спростовано надані позивачем докази та не доведено суду, що втрата вантажу сталася не з його вини.

РІе погодившись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Еосподарського суду міста Києва від 04.01.2022 у справі №910/15768/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву. При цьому, скаржник стверджує про недоведеність позивачем вартості вантажу, що перевозився за спірними накладними. Стверджував, що при розрахунку збитків застосуванню підлягали норми природних втрат у розмірі 2% від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах.

Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ", як вантажовідправником, у квітні - травні 2021 року за залізничними накладними №48482129, №48574842, №48167423, №48167431, №48580492, №48518005 (досильна) 35811132, №48640114, №48218358 було направлено ТОВ "ДТЕК Бурштинська ТЕС" вантаж - вугілля кам`яне марки Г, станція призначення - Бурштин Львівської залізниці. Перевізником за вказаними накладними є Акціонерне товариство "Українська залізниця".

На станції Покровськ Донецької залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля у вагонах, про що складені комерційні акти №482004/227/438, №482004/207/425, №482004/210/426, №482004/212/427, №482004/213/428, №482004/242/485, №482004/240/483, №482004/243/486,

№482004/245/488, №482004/244/487, №482004/241/484.

Згідно із комерційними актами: №482004/227/438, нестача у вагоні №56275373 складає 1000,00 кг; №482004/207/425, нестача у вагоні №55340236 складає 3200,00 кг; №482004/210/426, нестача у вагоні №60455060 складає 4500,00 кг; №482004/212/427, нестача у вагоні №60658119 складає 3600,00 кг; №482004/213/428, нестача у вагоні №53567020 складає 5500,00 кг; №482004/242/485, нестача у вагоні №63870034 складає 2500,00 кг; №482004/240/483, нестача у вагоні №68353424 складає 8900,00 кг; №482004/243/486, нестача у вагоні №62056841 складає 5400,00 кг; №482004/245/488, нестача у вагоні №62966866 складає 1250,00 кг; №482004/244/487, нестача у вагоні №62111083 складає 8050,00 кг; №482004/241/484, нестача у вагоні №62966676 складає 5350,00 кг.

Згідно із наявних в матеріалах справи довідок про вартість вугільної продукції: фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилось за залізничною накладною №48518005, складає 2260,63 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилось за залізничною накладною №48482129, складає 2 182,39 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилось за залізничною накладною №48167431, складає 2 247,44 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилось за залізничною накладною №48167423, складає 2271,05 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилось за залізничною накладною №48218358 складає 2 337,25 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилось за залізничною накладною №48580492 складає 2134,25 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилось за залізничною накладною №48574842, складає 2385,86 грн з урахуванням ПДВ;

фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилось за залізничною накладною №48640114, складає 2150,22 грн з урахуванням ПДВ.

За розрахунком позивача вартість недостачі у зазначених вагонах становить 138.433,12 грн.

Розрахунок здійснений наступним чином:

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №62966676, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 10148,11 грн. із розрахунку: 4,65 т х 2182,39 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №62111083, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 16040,56 грн. із розрахунку: 7,35 т х 2182,39 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №62966866, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 1200,31 грн. із розрахунку: 0,55 т х 2182,39 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №62056841, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 10257,23 гри., із розрахунку: 4,7 т х 2182,39 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №68353424, з урахуванням норми

природної втрати 708 кг, складає 17878,13 грн. із розрахунку: 8,192 т х 2182,39 грн.

Вартість недостачі виявленої у вагоні №63870034, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 3928,30 грн. із розрахунку: 1,8 т х 2182,39 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №60653839, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 6561,11 грн. із розрахунку: 2,75 т х 2385,86 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №56046311, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 4533,13 грн. із розрахунку: 1,9 т х 2385,86 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №54750617, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 3817,37грн. із розрахунку: 1,6 т х 2385,86 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №61014619, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 6799,70 грн. із розрахунку: 2,85 т х 2385,86 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №60658119, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 6586,04 грн. із розрахунку: 2,9 т х 2271,05 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №53567020, з урахуванням норми

природної втрати 690 кг, складає 10923,75 грн. із розрахунку: 4,81 т х 2271,05,грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №55340236, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 5618,60 грн. із розрахунку: 2,5 т х 2247,44 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №60455060, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 10113,48 грн. із -розрахунку: 4,5 т х 2247,44 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №55618300, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 7043,02 грн. із розрахунку: 3,3 т х 2134,25 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №62523345, з урахуванням норми

природної втрати 697 кг, складає 9183,67грн. із розрахунку: 4,303 т х 2134,25 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №59440255, з урахуванням норми

природної втрати 698 кг, складає 3056, 37грн. із розрахунку: 1,352 т х 2260,63 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №61190658, з урахуванням норми

природної втрати 700 кг, складає 5599,57грн. із розрахунку: 2,6 т х 2150,22 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №56275373, з урахуванням норми

природної втрати 689 кг, складає 726,88 грн. із розрахунку 0,311 т х 2337,25 грн.

Предметом позову у даній справі є вимога ТОВ "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ" про стягнення з АТ "Українська залізниця" 138.433,12 грн вартості втраченого кам`яного вугілля під час залізничного перевезення.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно- правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим

Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. З Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Як встановлено вище, у квітні - травні 2021 року ТОВ "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ" як вантажовідправником за залізничними накладними №48482129, №48574842, №48167423, №48167431, №48580492, №48518005 (досильна) 35811132, №48640114, №48218358 на адресу ТОВ "ДТЕК Бурштинська ТЕС" було відправлено вантаж - вугілля кам`яне марки Г.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила

зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Наявні у матеріалах справи комерційні акти №482004/227/438, №482004/207/425, №482004/210/426, №482004/212/427, №482004/213/428, №482004/242/485,

№482004/240/483, №482004/243/486, №482004/245/488, №482004/244/487,

№482004/241/484 підтверджують недостачу вантажу у вищевказаних вагонах.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Доказів наявності у відповідача заперечень щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та щодо посадових осіб, які їх підписали, матеріали справи не містять. Відсутні в комерційних актах і відомості про те, що вагони мають технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу.

Також залізницею не доведено, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Отже, втрата частини вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне перевезення відповідачем вантажу позивача та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності залізниці.

Частиною третьою статті 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

У матеріалах справи наявні довідки вантажовідправника, у яких визначено вартість вугілля, що перевозилось у вагонах №62966676, №62111083, №62966866, №62056841, №68353424, №63870034, №60653839, №56046311, №54750617,

№61014619, №60658119, №53567020, №55340236, №60455060, №55618300,

№62523345, №59440255, №61190658, №56275373 за залізничними накладними №48482129, №48574842, №48167423, №48167431, №48580492, №35811132,

№48640114, №48218358.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для мінерального палива 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

За розрахунками позивача, загальна вартість недостачі вантажу у вищезазначених вагонах, з урахуванням норми недостачі вантажу 1%, становить 138.433,12 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), колегія суддів вважає, що розрахунок позивача є арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки проведений з урахуванням норми природної втрати під час перевезення вантажу, що відповідно до пункту 27 Правил перевезення вантажів складає 1% від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах.

Доводи відповідача про те, що при визначенні суми норми природної втрати маси вантажу підлягав застосуванню коефіцієнт 2%, а не 1% ,колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Як встановлено вище, вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-УІІ від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України №163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива У/, має бути не більше 16,0%, а як вбачається з представлених до матеріалів справи залізничних накладних, кам`яне вугілля перевозилось у твердому стані, з вологістю не більше 0%, тобто з характеристиками в межах встановлених норм.

Таким чином, розрахунок збитків позивача із застосування норми природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу здійснений з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, з огляду на те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 накладних, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Пунктом 2 Правил заявления та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації). Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

На підставі положень статті 133 Статуту залізниць України вантажоодержувач передав право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними №48482129, №48574842, №48167423, №48167431, №48580492, №48518005 (досильна) 35811132, №48640114, №48218358 вантажовідправнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ", що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувача.

З огляду на викладене, враховуючи те, що в матеріалах справи наявні належні та достатні докази, що підтверджують вартість вантажу, що перевозився у вагонах №62966676, №621 11083, №62966866, №62056841, №68353424, №63870034, №60653839, №56046311, №54750617, №61014619, №60658119, №53567020, №55340236, №60455060, №55618300, №62523345, №59440255, №61190658, №56275373 та факт втрати вантажу у зазначених вагонах, позовна вимога про стягнення збитків у розмірі 138.433,12 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.01.2022 у справі №910/15768/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи у справі №910/15768/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді О.В. Агрикова

Т.П. Козир