ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 909/246/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

позивача - Удудяк Н.М.,

відповідача - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфабуд"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 (головуючий суддя - Желік М.Б., судді: Орищин Г.В., Галушко Н.А.) та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2021 (суддя Ткаченко І.В.)

у справі №909/246/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфабуд"

до Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

про визнання протиправними дій по складанню та розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1.1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфабуд" (далі - ТОВ "Альфабуд") звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" (далі - ПрАТ "Прикарпаттяобленерго") про визнання протиправними дій зі складання та розгляду акта про порушення №083240 від 24.03.2017 Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 31.07.1996 №28 (далі - НКРЕ).

1.2.Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказаний акт №083240 від 24.03.2017 відповідач склав із грубими порушеннями діючого на момент його складення законодавства, зокрема ПКЕЕ та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562.

1.3.Заперечення проти позову мотивовані тим, що обставини, на які посилається ТОВ "Альфабуд" в позовній заяві у справі №909/264/20, є предметом дослідження судової експертизи в межах справи №909/1167/17 за позовом ТОВ "Альфабуд" до ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" про визнання недійсним та скасування рішення комісії ПрАТ "Прикарпаттяобленерго" з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, оформленого протоколом засідання комісії №1 від 29.08.2017 по розгляду акта про порушення №083240 від 24.03.2017, прийнятого за наслідками перегляду протоколу засідання комісії від 29.06.2017 №91 та розрахунку величини обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за вищеназваним актом про порушення ПКЕЕ.

1.4.За твердженнями відповідача, складений працівниками енергопостачальної компанії акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією порушення, яке було виявлено під час проведення перевірки дотримання ПКЕЕ, тому оскарження лише факту складання такого акта, який не встановлює для споживачів будь-яких обов`язків, не є належним способом захисту права.

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

2.1.26.06.2013 між ПАТ "Прикарпаттяобленерго" (постачальник) та ТОВ "Альфабуд" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії для електрозабезпечення будівельних струмоприймачів №2833-Б, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для тимчасового електрозабезпечення будівельних струмоприймачів споживача, які планується використати для будівництва електроустановки, що пов`язано з виконанням умов договору про надання доступу до електричних мереж №3611-2561 від 06.04.2011 із загальною приєднаною потужністю 48 кВА (кВт), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору

2.2.Згідно з п.2.1 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, ПКЕЕ, Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж.

2.3.Відповідно до п.п.3.1.5 договору постачальник має право доступу до належних споживачу засобів (систем) обліку електричної енергії вимірювання потужності, контролю показників якості електричної енергії для контролю дотримання встановлених режимів споживання енергії.

2.4.22.02.2017 Івано-Франківським РЕМ видано Розпорядження на припинення електропостачання №497, згідно з яким припинено електропостачання на об`єкт ТОВ "Альфабуд" (будівельний майданчик по вул. Незалежності, 130 у м. Івано-Франківську), що встановлено Львівським апеляційним господарським судом в постанові від 31.07.2017 у справі №909/315/17, залишеній без змін постановою Верховного Суду від 23.05.2018.

2.5.24.03.2017 працівниками філії "Івано-Франківський РЕМ" ПАТ "Прикарпаттяобленерго" за участю представника ТОВ "Альфабуд" та директора ПВКФ "В.С.К" (власника кабельної лінії) на об`єкті, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, поруч будинку 130, було складено акт про порушення №083240, відповідно до якого ТОВ "Альфабуд" вчинено самовільне підключення електроустановки до електричної мережі шляхом врізки в кабельну лінію споживача ПВКФ "В.С.К", яка проходить по території будівельного майданчика ТОВ "Альфабуд".

2.6.Згідно з протоколом №91 від 29.06.2017 на засіданні комісії філії АТ "Прикарпаттяобленерго" "Івано-Франківського РЕМ" по розгляду акта про порушення ПКЕЕ №083420 від 24.03.2017 було прийнято рішення, відповідно до якого проведено розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем п.7.6 ПКЕЕ по формулі 2.7 Період нарахування з дати технічної перевірки ПВКФ "В.С.К" (08.04.2015) по дату складання акта (24.03.2017). Обсяг розрахованої необлікованої електричної енергії становить 382778 кВт*год на суму 779548,31 грн. До протоколу додано розрахунок величини обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

2.7.Відповідно до протоколу №1 від 29.09.2017 засідання комісії АТ "Прикарпаттяобленерго" по розгляду актів про порушення ПКЕЕ, розглянувши матеріали по акту №083240 від 24.03.2017, складеного по факту порушення ПКЕЕ споживачем ТОВ "Альфабуд" (м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, поруч будинку 130), а саме: копію позовної заяви ТОВ "Альфабуд" від 19.07.2017 №77/07, копію акта про порушення ПКЕЕ з протоколом засідання комісії філії АТ "Прикарпаттобленерго" "Івано-Франківським РЕМ" по розгляду акта про порушення ПКЕЕ №91 від 29.06.2017, копію розрахунку величини обсягу та вартості необлікованої електричної енергії згідно з актом №083240, комісія вирішила розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем п.7.6 ПКЕЕ, провести згідно п.29 Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією за період від дати проведення технічної перевірки ПВКФ "В.С.К." з 08.04.2015 до дати фіксації порушення 24.03.2017. До протоколу додано розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на суму 645290,20 грн.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1.Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 06.07.2021 у справі №909/246/20, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021, у позові ТОВ "Альфабуд" до АТ "Прикарпаттяобленерго" про визнання протиправними дій зі складання та розгляду акта про порушення ПКЕЕ відмовив.

3.2.Судові рішення мотивовані тим, що вимога позивача про визнання протиправними дій зі складання та розгляду акта про порушення ПКЕЕ не відповідає встановленим законом способам захисту прав і судове рішення в цій справі не призведе до відновлення порушеного права позивача, а відтак в позові ТОВ "Альфабуд" до АТ "Прикарпаттяобленерго" про визнання протиправними дій зі складання та розгляду акта №083240 від 24.03.2017 про порушення ПКЕЕ необхідно відмовити.

4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи

4.1.ТОВ "Альфабуд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2021 у справі №909/246/20 та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ "Альфабуд" до АТ "Прикарпаттяобленерго" задовольнити повністю.

4.2.Підставою касаційного оскарження ТОВ "Альфабуд" визначило пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України), зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ), зокрема п.п.8.2.7, який передбачає, що спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом, зокрема щодо можливості оскарження в судовому порядку саме спірних питань, що виникли при складанні акта про порушення - визнання протиправними дій оператора системи по складанню та розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією.

4.3.Скаржник не погоджується з висновками судів попередніх інстанції про те, що вимога позивача про визнання протиправними дій по складанню та розгляду акта про порушення ПКЕЕ не відповідає встановленим законом способам захисту прав, та вказує, що відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених випадках, а відповідно до статті 5 ГПК України господарський суд з метою захисту порушеного права чи законного інтересу особи має право відповідно до викладеної в позові вимоги визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

4.4.Також скаржник зазначає, що абзац 4 підпункту 8.2.7 ПРРЕЕ, як спеціального закону, надає споживачу право та можливість вирішувати в судовому порядку спірні питання, що виникають в тому числі щодо складання акта порушення, а жодним іншим законодавчим актом таке право споживача не скасоване та не заборонене.

4.5.Посилаючись на правові висновки Верховного Суду України, викладені у ряді постанов 2015 та 2016 року, скаржник зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, чим в даному випадку є подальші дії постачальника (відповідача) щодо нарахування штрафних санкцій, а з посиланням на правові висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Чахал поти Об`єднаного королівства", "Гурепка проти України", "Кудла проти Польщі", "Гарнага проти України", вказує, що при наданні правової оцінки належності обраного апелянтом способу захисту, суду необхідно зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

5.Позиція Верховного Суду

5.1.Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди, при здійсненні судочинства, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

5.2.Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

5.3.Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

5.4.При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

5.5.У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, це запобігання тому, що б відбулося.

5.6.При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

5.7.Надаючи правову оцінку належності обраного особою способу захисту, належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.

5.8.Так, у рішенні від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

5.9.Необхідно враховувати, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 13.05.1980 у справі "Артіко проти Італії", пункт 32 рішення від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України"), тобто, у кінцевому результаті, ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права.

5.10.Абзацом 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 передбачено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

5.11.Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

5.12.За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

5.13.Як визначено статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

5.14.Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

5.15.Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

5.16.Законодавець у частинах першій та другій статті 4 ГПК України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

5.17.Відповідно до частини першої та другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосудця, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

5.18.Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

5.19.За приписами статей 15, 16 ЦК України, статті 20 ГК України способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

5.20.Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

5.21.Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц).

5.22.Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19), а також, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

5.23.З урахуванням предмета та підстав позову суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі, якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 369/10789/14-ц).

5.24.Заявлаяючи позовні вимоги в межах даної справи, позивач вважає, що за умови визнання протиправними дій зі складання та розгляду акта №083420 від 24.03.2017 про порушення ПКЕЕ, такий (акт) буде визнаний незаконним та підлягатиме скасуванню, як й інші документи, складені на його підставі, тобто до споживача не можуть бути застосовані незаконні та такі, що не відповідають вимогам закону, санкції.

5.25.Так, згідно з п.6.42 ПКЕЕ (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

5.26.Відповідно до ПКЕЕ такий акт може бути скасовано внаслідок скасування рішення комісії енергопостачальника з його розгляду в судовому порядку, а не шляхом визнання дій зі складання акта протиправними, як вказує апелянт.

5.27.За приписами п.6.41., п.6.4.2 ПКЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень (абз.1 п.6.41.); споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (абз.6 п.6.41.); на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків (абз.1 п.6.42.); рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу; разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків. (абз.4 п.6.42.); споживач має право оскаржити рішення комісії в суді (абз.5 п.6.42.); у разі задоволення судом скарги споживача постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) скасовує відповідний акт про порушення (абз.9 п.6.42.).

5.28.Обґрунтовуючи обраний спосіб захисту порушеного права, скаржник посилається на абз.4 п.п.8.2.7 ПРРЕЕ, проте, як вірно зазначив апеляційний суд, правові норми, визначені у цьому пункті, необхідно розглядати в цілому.

5.29.Відповідно до п.п.8.2.7 ПРРЕЕ кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи (абз.1).

5.30.Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день) (абз.2).

5.31.У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії (абз.3).

5.32.Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом (абз.4).

5.33.Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення (абз.5).

5.34.Із наведених норм вбачається, що спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення можуть бути вирішені під час судового розгляду позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення.

5.35.Аналіз наведених положень ПРРЕЕ, зокрема абзацу четвертого п.п.8.2.7, не дає підстав стверджувати, що: (1) ним встановлено спосіб захисту права про визнання дій неправомірними, оскільки в ньому зазначено лише про вирішення судом спірних питань, які виникають при складанні акта про порушення; (2) обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій зі складання та розгляду акта про порушення ПРРЕЕ не може сприяти ефективному відновленню права, яке позивач вважає порушеним, адже задоволення позову не матиме наслідком визнання незаконним та скасування цього акта, як й інших документів, складених на його підставі, тобто спір між сторонами не буде вичерпано.

5.36.Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 у справі №910/17955/17 зазначила, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

5.37.Відтак, ефективним у цьому випадку способом захисту права, яке позивач як споживач вважає порушеним, необхідно вважати вимогу про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оскільки таке рішення комісії, оформлене відповідним протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії, що позивач й зробив, звернувшись до Господарського суду Івано-Франківської області з відповідним позовом у справі №909/1167/17.

5.38.З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову про визнання протиправними дій зі складання та розгляду акта №083240 від 24.03.2017 про порушення ПКЕЕ саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

5.39.Невірно обраний спосіб захисту порушеного права виключає дослідження та вирішення судом заявлених позовних вимог по суті (пункт 29 постанови Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 911/269/19). Тому Верховний Суд не перевіряє доводи позивача в частині складання акта №083240 від 24.03.2017 з порушеннями діючого на момент його складення законодавства, зокрема ПКЕЕ та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562, оскільки відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення в разі звернення позивача до суду із застосуванням ефективного способу захисту.

5.40.При цьому, необхідно зазначити, що наведені висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 у справі №910/17955/17 застосовані судами попередніх інстанцій для вказівки ефективного способу захисту у спірних правовідносинах. В постанові Верховного Суду у справі №923/171/20 від 02.08.2021 наведено правовий висновок, відповідно до якого незважаючи на те, що правовідносини у справі №910/17955/17 було врегульовано положеннями ПКЕЕ, тоді як в даній справі правовідносини регулюються положеннями ПРРЕЕ, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №910/17955/17 узгоджується з положеннями ПРРЕЕ в контексті можливості оскарження рішення комісії про нарахування вартості недоврахованої електроенергії.

5.41.За наведених обставин, Верховний Суд не вбачає підстав для формування окремого правового висновку щодо застосування ПРРЕЕ, зокрема п.п.8.2.7, в контексті спірних правовідносин.

6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.2.Згідно із статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.3.За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані судові рішення прийнято за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни чи скасування, за мотивів наведених у касаційній скарзі, Суд не вбачає.

7. Розподіл судових витрат

7.1.Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфабуд" залишити без задоволення.

2.Постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2021 у справі №909/246/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

Л.В. Стратієнко