РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2022Справа № 910/13639/21

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо»

про визнання недійсною односторонню відмову від продовження договору оренди

За заявою третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору

Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп»

про визнання недійсною односторонню відмову від продовження договору

оренди

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участі представників сторін

від позивача за п/п не з`явився

від відповідача за п/п Шалашова В.І., адвокат за довіреністю № б/н від 26.02.2021

від третьої особи за п/п не з`явився

Суть спору :

19.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», про визнання недійсною односторонню відмову генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» Черепанова В.О. від продовження договору оренди № 01/10-13 від 01.10.2013, викладену в листах № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що позивач є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем», який володіє 50% його статутного капіталу. Позивач зазначає, що 01.10.2013 між відповідачем та ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/10-13, відповідно до якого останньому згідно акту приймання-передачі 01.10.2013 передано в орендне користування належні відповідачу приміщення площею 4589,90 кв. м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4. Строк дії договору встановлений до 31.08.2016. ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» до закінчення дії договору звернулося до відповідача щодо укладення нової угоди про користування приміщенням. Проте відповідач в особі генерального директора Черепанова В.О. направив орендарю листи № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016 про відмову в укладенні нової угоди про надання приміщень в оренду. Позивач вважає, що зазначені листи вчинено генеральним директором Черепановим В.О. за відсутності узгодження з позивачем, який згідно протоколу зборів учасників ТОВ «Боедем» № 10 від 10.11.2011 має ключовий вплив щодо вирішення всіх питань, пов`язаних з активами та пасивами нерухомого майна, тобто фактично вчинено односторонні правочини без відповідних повноважень.

Одночасно з позовною заявою 19.08.2021 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій просить

1. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Боедем», чи іншим особам за їх дорученням чи вказівкою чи без такої, які його представляють чинити, вчиняти дії, спрямовані на вчинення виселення та/або перешкод у користуванні Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» нежитловим приміщенням, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1 А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місцями загального користування на першому поверсі та вхідної групи, у тому числі: заборонити перешкоджати нормальній господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» та/або суборендарям, які орендують частини зазначеного приміщення шляхом блокування та/або перекриття входів/виходів, відключення від систем інженерних комунікацій (електропостачання, водопостачання, водовідведення тощо), утруднення в будь-який спосіб доступу до зазначеного приміщення представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», суборендарів та фізичних осіб-відвідувачів, без відповідного вирішення даного питання та погодження відповідних дій ТОВ «Боедем» Загальними зборами учасників ТОВ «Боедем», у тому числі за участі ТОВ «Маквіс Груп», до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Боедем» та будь-яким іншим особам за їх дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти дії, пов`язані із вилученням із користування майном, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» та/або суборендарям, які орендують частини зазначеного приміщення нежитлового приміщення, шо розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місцями загального користування на першому поверсі та вхідної групи, без відповідного вирішення даного питання та погодження відповідних дій ТОВ «Боедем» Загальними зборами учасників ТОВ «Боедем», у тому числі за участі ТОВ «Маквіс Груп», до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Боедем» та будь-яким іншим особам за їх дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти будь-які дії, пов`язані з передачею нежитлового приміщення, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1 А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місць загального користування на першому поверсі та вхідної групи, в оренду третім особам, у тому числі щодо укладання з третіми особами договорів щодо надання прав на користування зазначеним нежитловим приміщенням, без відповідного вирішення даного питання та погодження відповідних дій ТОВ «Боедем» Загальними зборами учасників ТОВ «Боедем», у тому числі за участі ТОВ «Маквіс Груп», до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

08.09.2021 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить не здійснювати розгляд заяви про забезпечення позову та просить повернути її позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13639/21 від 28.08.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13639/21 від 08.09.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп» про забезпечення позову і додані до неї документи повернуто.

09.09.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 відкрито провадження у справі № 910/13639/21; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо»; підготовче засідання призначено на 12.10.2021.

В підготовчому засіданні 12.10.2021, відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 11.11.2021.

13.10.2021 від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких третя особа позовні вимоги підтримує повністю.

26.10.2021 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що правовідносини ТОВ «Боедем» з іншими учасниками господарських правовідносин не порушують права позивача. За договором, укладеним товариством, права і обов`язки набуває саме товариство як сторона правочину, аналогічно і спірні правовідносини на підставі тих чи інших правочинів виникають виключно у товариства. При цьому правовий стан (права і обов`язки) учасників товариства жодним чином не змінюються, а отже і не порушуються. Вважає, що наявність корпоративних прав у позивача жодним чином не доводить наявності у останнього порушених прав та підстав для звернення з позовною заявою до ТОВ «Боедем». Зазначає, що питання припинення/продовження договору оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 та листи/вимоги, що містили заперечення ТОВ «Боедем» стосовно пролонгації орендних правовідносин та вимоги щодо звільнення приміщення неодноразово були предметом розгляду судових справ № 910/10900/19 та № 910/20154/16. Так, рішеннями у даних справах встановлено, що договір оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 припинився 31.08.2016 та відсутність права ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» користуватись приміщеннями. Вважає, що листування між сторонами договору оренди нежитлового приміщення щодо наявних порушень (неналежного виконання зобов`язань) зі сторони ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» не є окремим правочином, а є складовою частиною правовідносин, що вже існували між сторонами, а отже не є окремим правочином та не може бути визначено недійсним. Вказує на те, що відповідно до положень Статуту ТОВ «Боедем» питання укладення тих чи інших правочинів та здійснення всіх інших дій від імені відповідача має саме генеральний директор, в тому числі підписувати листи в межах укладених правочинів та існуючих правовідносин, що доводить весь обсяг повноважень у генерального директора для підписання оскаржуваних листів та як наслідок спростовує твердження позивача по «дефект волі».

10.11.2021 відповідачем до суду подано заяву про застосування строків позовної давності, який на думку відповідача сплив у 2019 році, оскільки оскаржувані дії щодо односторонньої відмови від продовження договору мали місце в 2016 році.

10.11.2021 відповідачем до суду подано відповідь на пояснення третьої особи.

11.11.2021 позивачем до суду подано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/13639/21 на 30 (тридцять) днів.

В підготовчому засіданні 11.11.2021, відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 23.11.2021.

22.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» про визнання недійсною односторонню відмову генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» Черепанова В.О. від продовження договору оренди № 01/10-13 від 01.10.2013, викладену в листах № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016.

23.11.2021 позивачем до суду подано відповідь на відзив відповідача, в якій зазначає наступне. ТОВ «Маквіс Груп» неодноразово ініціював та вимагав від виконавчого органу ТОВ «БОЕДЕМ» проведення загальних зборів, у тому числі з внесенням порядку денного питання щодо розгляду та затвердження основних напрямків діяльності, зокрема щодо розпорядження нежитловою будівлею (літ. 1А), площею 10134,4 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, проте виконавчий орган ТОВ «Боедем» в особі Черепанова В.О. не виконував своїх обов`язків щодо організації їх проведення, що також було встановлено господарськими судами різних інстанцій у справі № 910/1696/19. Усунення виконавчим органом ТОВ «Боедем» Черепановим В.О. в результаті своєї недобросовісної поведінки ТОВ «Маквіс Груп» від вирішення питань щодо нежитлового приміщення, що є порушення прав ТОВ «Маквіс Груп», яким він наділений загальними зборами учасників, та вчинення в недобросовісний спосіб односторонніх правочинів, які породжують правові наслідки щодо зменшення розміру дивідендів, що будуть розподілені та отримані TOB «Маквіс груп», безпосередньо впливають на корпоративні права TOB «Маквіс Груп». Посилання на судові рішення у справі № 910/10900/19 та № 910/20154/16 вважає безпідставними, оскільки предметом розгляду цих справ був двосторонній правочин, а у даній справі - односторонні правочини. Враховуючи зазначені обставини та різні предмети спору, а також те, що обставини, що викладені у позовній заяві, судами при розгляді справ № 910/10900/19 та № 910/20154/16 не досліджувалися, про що також свідчить зміст рішень по зазначеним справам, то судові рішення в частині висновку щодо непорушення прав ТОВ «Маквіс Груп» не можуть бути преюдиційними при розгляді даної справи. Вважає, що наявність правовідносин між сторонами щодо договору оренди не перешкоджає одній із сторін вчинити односторонній правочин, у тому числі у вигляді заперечень, що призводить до припинення прав та обов`язків. За таких обставин вбачається, що листи № 060 від 09.08.2016 та № 087 від 20.09.2016, що були направлені від імені ТОВ «Боедем» відносно нежитлового приміщення без узгодження з TOB «Маквіс Груп» (хоча останній наділений відповідними повноваженнями щодо усіх питань щодо приміщення), призвели до правових наслідків, а отже є односторонніми правочинами. Виконавчий орган ТОВ «Боедем» в особі Генерального директора Черепанова В.О. не узгоджував питання припинення орендних відносин з ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» з учасником товариства - ТОВ «Маквіс Груп», хоча останній володіє 50% статутного капіталу ТОВ «Боедем» та який відповідно до протоколу зборів учасників № 10 від 10.11.2011 наділений павами на вирішення питання щодо зазначеного нежитлового приміщення, тобто Черепановим В.О. вчинено односторонні правочини (листи щодо відмови від договору оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 від 01.10.2013) від імені ТОВ «Боедем» без наявності на те відповідних повноважень.

23.11.2021 третьою особою до суду подано заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

В підготовчому засіданні 23.11.2021, відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 09.12.2021.

23.11.2021 відповідачем до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник відповідача 24.11.2021 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13639/21 від 29.11.2021 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/13639/21 та об`єднано вимоги за позовом третьої особи в одне провадження з первісним позовом.

01.12.2021 позивачем до суду подано заяву про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача 08.12.2021 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника позивача.

03.12.2021 позивачем подано до суду заяву щодо строку звернення до суду за захистом своїх прав.

07.12.2021 відповідачем подано до суду клопотання, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, про розгляд справи № 910/13639/21 спочатку.

07.12.2021 відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

07.12.2021 відповідачем до суду подано додаткові пояснення щодо пропуску строків позовної давності.

09.12.2021 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що строк дії договору оренди нежитлового приміщення був погоджений сторонами у п. 7.1 договору - 31.08.2016. Дії вчинені відповідачем відповідно до умов договору оренди та у будь-якому разі не свідчать про односторонню відмову від договору або зміну його умов, а отже не можуть бути кваліфіковані як односторонній правочин, оскільки строк припинення договору оренди погоджений обома сторонами у договорі. Посилання ТОВ «Маквіс Груп» на рішення у справі № 910/16496/19 є безпідставним, оскільки не стосується предмету спору та не містить встановлення фактів, які б являлись доказом позовних вимог позивача. Правовідносини ТОВ «Боедем» з іншими учасниками господарських правовідносин не порушують права позивача. ТОВ «Маквіс Груп» не є учасником договору оренди та не має прав і обов`язків, які могли б бути порушені вказаним правочином. Зазначає, що як вбачається з положень Статуту ТОВ «Боедем» жодні питання діяльності товариства не узгоджуються з окремими учасниками, більше того направлення листів, вкладення правочинів не відноситься до виключної компетенції зборів.

09.12.2021 позивачем подано до суду клопотання, на підставі ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, про залучення останнього (ТОВ «Маквіс Груп») до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні третьої особи з самостійними вимогами (ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо»).

09.12.2021 третьою особою до суду подано пояснення щодо відзиву.

Відповідач в підготовчому засіданні 09.12.2021 підтримав подане 07.12.2021 до суду клопотання про розгляд справи № 910/13639/21 спочатку. З наданих відповідачем усних пояснень вбачається, що останній має на увазі, що строки проведення підготовчого провадження мають обчислюватися cпочатку.

Суд розглянувши в підготовчому засіданні 09.12.2021 дане клопотання дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про розгляд справи № 910/13639/21 спочатку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13639/21 від 09.12.2021 відкладено підготовче засідання на 14.12.2021; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп» та зобов`язаного останнього подати пояснення щодо позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

09.12.2021 третьою особою до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник третьої особи 13.12.2021 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника третьої особи.

13.12.2021 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. Відповідно до положень Статуту ТОВ «Боедем» питання укладення тих чи інших правочинів та здійснення всіх інших дій від імені відповідача має саме генеральний директор без будь-яких узгоджень з учасниками товариства, в тому числі і підписувати листи в межах укладених правочинів та існуючих правовідносин, а також припиняти правовідносини, які заподіюють збитки товариству. ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» в силу укладеного договору оренди нежитлового приміщення була обізнана про зміст Статуту ТОВ «Боедем». Так, положеннями договору передбачено, що від імені ТОВ «Боедем» діє генеральний директор Черепанов В.О., який в свою чергу діє на підставі Статуту. На переконання ТОВ «Боедем» направлення листів № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016 не є правочином у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки такі дії (листи) не змінили умов договору оренди № 01/10-13 від 01.10.2013, а вчинялись в межах укладеного сторонами двостороннього правочину. Згідно з п. 7.1. договору оренди він вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.08.2016. Тобто, під час укладення двостороннього правочину - договору оренди, ТОВ «Боедем» та ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» погодили дату припинення вказаного договору оренди - 31.08.2016. Дії вчинені відповідачем відповідно до умов договору оренди та у будь-якому разі не свідчать про односторонню відмову від договору або зміну його умов, а отже не можуть бути кваліфіковані як односторонній правочин, оскільки строк припинення договору оренди погоджений обома сторонами у договорі оренди.

14.12.2021 третьою особою подано заперечення на заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності при розгляді позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами.

14.12.2021 позивачем до суду подано доповнення до заяви про застосування строку позовної давності.

14.12.2021 третьою особою за позовом третьої особи із самостійними вимогами до суду подано пояснення на позовну заяву.

В підготовчому засіданні 14.12.2021 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.01.2022.

30.12.2021 третьою особою із самостійними вимогами подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає наступне. Незважаючи на односторонній характер дій особи, вони можуть породжувати певні правові наслідки як для цієї особи, так і для інших осіб. Таким чином, правочин вважається одностороннім у тому разі, коли до виникнення цивільних прав та обов`язків призводить волевиявлення одного суб`єкта цивільного права (постанова Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 910/13267/18). Дії по створенню та надсиланню листів № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016 свідчать про те, що генеральний директор ТОВ «Боедем» вчинив правочин, який передбачений положеннями ст. 764 ЦК України, ч. 4 ст. 284 ГК України щодо односторонньої відмови в продовженні договору оренди № 01/10-13 від 01.10.2013. Отже, твердження ТОВ «Боедем», що його генеральний директор, заявляючи в наведених листах про припинення дії договору та не бажання продовжувати його на новий строк не вчиняв правочин є юридично не обґрунтованим. Генеральний директор Черепанов В.О. вчиняючи правочин без погодження з ТОВ «Маквіс Груп» діяв з перевищенням правомочності, отже в порушення ч. 1 ст. 215 ЦК України. Зазначає, що протоколом загальних зборів № 10 від 10.11.2011 вищий орган товариства обмежив право директора щодо прийняття будь-яких рішень щодо нерухомого майна приміщення загальною площею 10134,4 кв. м, розташованого в м. Києві, вул. Велика Окружна, 4 без погодження з його учасником - ТОВ «Маквіс Груп». Посилання на обізнаність ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» із Статутом ТОВ «Боедем» не спростовує доводи позовної заяви про те, що правочин щодо припинення договору оренди, директор вчинив всупереч рішенню загальних зборів ТОВ «Боедем», викладеного в протоколі № 10 від 10.11.2011. Звертає увагу на те, що рішення у справі № 910/16494/19 встановлено, що відповідно до п. 10.1. ст. 10 Статуту ТОВ «Боедем» вищим органом Товариства є збори. Збори складаються із учасників, або призначених ними представників. Загальні збори учасників ТОВ «Боедем» жодного разу не проводилися за участі ТОВ «Маквіс Груп». Виконавчий орган ТОВ «Боедем», направивши на адресу ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» листи у 2016 році без поставлення на обговорення даного питання з ТОВ «Маквіс Груп», яке має відповідні права щодо вирішення усіх питань з приводу приміщення за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна (Кільцева дорога) 4, та за відсутності погодження даного питання з ТОВ «Маквіс Груп», виконавчий орган ТОВ «Боедем» вчинив односторонній правочин з перевищенням повноважень.

18.01.2022 третьою особою до суду подано додаткові пояснення на первісний позов.

18.01.2022 третьою особою із самостійними вимогами подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить

1. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Боедем», посадовим особам державної виконавчої служби, приватним виконавцям, чи іншим особам за їх дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти будь-які дії, які його представляють, чинити, вчиняти дії, спрямовані на вчинення перешкод у користуванні Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» нежитловим приміщенням, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1 А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місцями загального користування на першому поверсі та вхідної групи, у тому числі: заборонити перешкоджати нормальній господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» та/або суборендарям, які орендують частини зазначеного приміщення шляхом блокування та/або перекриття входів/виходів, відключення від систем інженерних комунікацій (електропостачання, водопостачання, водовідведення тощо), утруднення в будь-який спосіб доступу до зазначеного приміщення представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», суборендарів та фізичних осіб-відвідувачів до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Боедем», посадовим особам державної виконавчої служби, приватним виконавцям, чи іншим особам за їх дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти дії, пов`язані із вилученням із користування майна, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» та/або суборендарів, які орендують частини зазначеного приміщення нежитлового приміщення, шо розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місцями загального користування на першому поверсі та вхідної групи до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Боедем», посадовим особам державної виконавчої служби, приватним виконавцям, чи іншим особам за їх дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти будь-які дії, пов`язані з передачею нежитлового приміщення, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1 А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місць загального користування на першому поверсі та вхідної групи, в оренду третім особам, у тому числі щодо укладання з третіми особами договорів щодо надання прав на користування зазначеним нежитловим приміщенням, до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 18.01.2022 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати про призначення заяви третьої особи із самостійними вимогами про забезпечення позову на 20.01.2022.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні 18.01.2022 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні 18.01.2022 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Третя особа за первісним позовом в судовому засіданні 18.01.2022 позовні вимоги позивача підтримала повністю.

В судовому засіданні 18.01.2022 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.01.2022.

20.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» до суду подано заперечення на заяву про забезпечення позову третьої особи із самостійними вимогами.

20.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп» до суду подано пояснення щодо заяви про забезпечення позову третьої особи з самостійними вимогами, в яких просить відповідну заяву задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13639/21 від 20.01.2022 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» про забезпечення позову відмовлено.

25.01.2022 третьою особою із самостійними вимогами подано пояснення по справі.

Третя особа із самостійними вимогами в судовому засіданні 25.01.2022 позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач в судовому засіданні 25.01.2022 проти задоволення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами заперечував повністю.

Третя особа в судовому засіданні 25.01.2022 вимоги третьої особи із самостійними вимогами підтримала повністю.

В судовому засіданні 25.01.2022 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.02.2022.

04.02.2022 третьою особою із самостійними вимогами подано до суду клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник третьої особи 04.02.2022 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника.

10.02.2022 третьою особою із самостійними вимогами подано до суду клопотання відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 10.02.2022 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 15.02.2022.

15.02.2022 позивачем за первісним позовом до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

15.02.2022 третьою особою із самостійними вимогами подано до суду клопотання відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 15.02.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно п. 8.1.4 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» (Товариство), в редакції, яка затверджена протоколом загальних зборів № 09/11 від 09.11.2011 та була зареєстрована 22.02.2012 (далі - Статут), Товариство з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп» є учасником Товариства з часткою у розмірі 14.062,50 грн, що становить 50% статутного капіталу Товариства.

10.11.2011 проведені збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем», оформлені протоколом № 10, в яких прийняли участь 100% учасників ТОВ «Боедем», на яких ухвалено:

1. ТОВ «Маквіс Груп» наділено правами учасника ТОВ «Боедем» та володіє 50 голосами при вирішенні всіх питань пов`язаних тільки з активами та пасивами нерухомого майна: приміщення загальною площею 10134,4 кв. м, розташованого в м. Києві, вул. Велика Окружна, 4.

2. ТОВ «Маквіс Груп» не наділено правами учасника ТОВ «Боедем» при вирішенні всіх питань, пов`язаних з іншими активами та пасивами ТОВ «Боедем».

01.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором орендодавець передає, а орендар приймає в оперативне орендне платне користування нежитлове приміщення, площею 4589,90 кв. м, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10134,40 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

За умовами пунктів 2.1, 2.3 договору орендар вступає в оперативне орендне платне користування приміщеннями з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі приміщень та майна орендарю. Передача приміщення в оперативне орендне платне користування здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається стан приміщення та інші відомості за узгодженням сторін. Зазначений акт підписується уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно акту приймання-передачі від 01.10.2013 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення площею 4589,90 кв. м, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10134,40 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4.

Відповідно до п. 2.4 договору приміщення повинно бути повернено орендарем та прийнято орендодавцем протягом десяти календарних днів з моменту припинення цього договору. До цього часу орендар зобов`язаний вчинити всі необхідні дії, пов`язані з вивільненням приміщень (в тому числі, але не виключно, здійснити за власний рахунок демонтаж усіх здійснених у приміщеннях поліпшень, які можна відокремити без завдання шкоди приміщенням) і підготувати ці приміщення до передачі орендодавцю. Встановлені за рахунок орендаря прилади, пристрої, обладнання, що не зачіпають конструкції приміщень або установлені не стаціонарно, можуть бути зняті орендарем за умови відновлення останнім за свій рахунок попереднього вигляду приміщень.

Пунктом 2.5 договору визначено, що передача приміщення орендодавцю у випадку припинення дії цього договору здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається стан приміщень та інші відомості за узгодженням сторін. Зазначений акт підписується уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору. Приміщення вважаються поверненими орендодавцю з моменту підписання сторонами вказаного акта приймання-передачі. В разі затримання орендарем повернення приміщень орендодавцю, орендар несе ризик їх випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 7.1 договору його сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.08.2016.

Приписами п. 7.6 договору передбачено, що всі зміни до цього договору вносяться виключно за згодою сторін шляхом укладання додаткових угод.

Статтею 764 Цивільного кодексу України регламентовано, що у разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно з ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

ТОВ «Боедем» листом № 060 від 09.08.2016 повідомило ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» про систематичне невиконання останнім зобов`язань за договором № 01/10-13 від 01.10.2013 та наявність значної заборгованості по сплаті орендної плати; орендодавець повідомив орендаря про те, що не вбачає підстав для укладення нової угоди на оренду нежитлового приміщення та має намір використовувати його для власних потреб в господарській діяльності.

ТОВ «Боедем» листом № 087 від 20.09.2016 повідомило ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» про те, що договір № 01/10-13 від 01.10.2013 діє до 31.08.2016, наголошено на тому, що у листі № 060 від 09.08.2016 орендодавцем повідомлялось про відсутність підстав для укладення нової угоди на оренду приміщення та намір використання приміщення для власних потреб, у зв`язку з чим висунуто вимогу про негайне звільнення та повернення вищенаведеного приміщення з підписанням акту приймання-передачі.

ТОВ «Боедем» у листі № 094 від 13.10.2016, адресованому ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо», зазначено, що дія договору № 01/10-13 від 01.10.2013 припинилася 31.08.2016; знову наголошено на тому, що листом № 060 від 09.08.2016 повідомлялось про систематичне невиконання орендарем зобов`язань з договором, наявність значної заборгованості та відсутність у орендодавця підстав для укладання нового договору оренди; повідомлено, що перераховані кошти в розмірі 419.509,13 грн зараховано в рахунок погашення існуючої заборгованості за 2015 рік.

ТОВ «Боедем» направлено на адресу ТОВ «Лізингова компанія «Ельдорадо» лист № 098 від 31.10.2016, в якому вкотре повідомлене вищенаведене та зазначено, що орендар в порушення п.п. 2.4, 2.5 договору станом на 31.10.2016 не звільнив та не повернув приміщення, у зв`язку з чим знову вимагав негайно звільнити та повернути приміщення з підписанням акту приймання-передачі.

Спір за первісним позовом виник в зв`язку з тим, що внаслідок надіслання листів № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016 щодо відмови від договору оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 від 01.10.2013 генеральним директором ТОВ «Боедем» Черепановим В.О. вчинено односторонні правочини без погодження з учасниками товариства, в тому числі з ТОВ «Маквіс Груп», який володіє 50% статутного капіталу ТОВ «Боедем» та який відповідно до протоколу № 10 від 10.11.2011 наділений правами на вирішення питання щодо нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 113 Цивільного кодексу України встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України.

Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства.

Згідно наявних в матеріалах справи документів позивач володіє часткою 50% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» (відповідач), що становить 14.062,50 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Наведені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Нормами чинного законодавства України чітко розмежовуються корпоративні права учасника товариства та права товариства як окремої юридичної особи, а також передбачено заборону втручання учасника в господарську діяльність товариства.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розглядаючи справи у спорах, що виникли між господарським товариством та одним із його учасників, суди мають враховувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства також не завжди збігаються (постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17 та від 22.10.2019 у справі № 923/876/16). Тому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників і самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно рішенням загальних зборів учасників товариства, надавати оцінку добросовісності інших учасників, права яких в разі задоволення позовних вимог можуть бути порушені.

Відповідно до статей 509, 510 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно зі статтями 92, 97 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Згідно зі статтею 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом. Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасники товариства мають такі права: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; 2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; 3) брати участь у розподілі прибутку товариства; 4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

З наведених норм права вбачається, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється, а отже не порушуються.

Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 Цивільного кодексу України). Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи.

Отже, вчинення дій щодо припинення дії договору оренди з порушенням норм чинного законодавства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В контексті вищенаведеного слід взяти до увагу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20.05.1998; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30, від 18.10.2005; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 30, від 21.12.2017).

Отже, з огляду на все вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав вважати порушеними внаслідок вчинення та надіслання листів № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016 про припинення дії договору оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 від 01.10.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», прав та законних інтересів позивача.

Враховуючи відсутність порушення оспорюваними листами прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп», що є самостійною підставою для відмови у позові, у суду відсутня необхідність надавати оцінку законності оспорюваних листів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести обставини на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Стосовно поданої відповідачем до суду заяви про застосування строків позовної давності, який на думку відповідача сплив у 2019 році, оскільки оскаржувані дії щодо односторонньої відмови від продовження договору мали місце в 2016 році суд відзначає наступне

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі права чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013).

Заява відповідача про застосування строків позовної давності до уваги не приймається, оскільки суд на підставі досліджених доказів установив, що право позивача на захист якого він просить відповідачем не порушено, отже, приймається рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

За позовом третьої особи з самостійними вимогами

Спір за позовом третьої особи із самостійними вимогами виник в зв`язку з тим, що листи № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016 щодо відмови від договору оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 від 01.10.2013 складені та надіслані від імені ТОВ «Боедем» генеральним директором Черепановим В.О. без будь-якого узгодження та вирішення питання щодо користування приміщенням з учасниками ТОВ «Боедем», зокрема з ТОВ «Маквіс Груп», тобто всупереч положень ст. 203 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги третьої особи із самостійними вимогами не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У контексті норм ст. 764 Цивільного кодексу України та ст. 284 Господарського кодексу України заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Такої ж правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19.

Судом встановлено, що оспорювані листи № 060 від 09.08.2016 та № 087 від 20.09.2016, враховуючи положення статті 202 Цивільного кодексу України та ст. 764 Цивільного кодексу України, ст. 284 Господарського кодексу України, за своєю правовою природою є односторонніми правочинами, що направлені на припинення зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 від 01.10.2013 та відповідно листи № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016 не є односторонніми правочинами, а є листуванням в рамках існуючих правовідносин за наведеним договором.

З матеріалів справи вбачається, що листи № 060 від 09.08.2016, № 087 від 20.09.2016, № 094 від 13.10.2016, № 098 від 31.10.2016 підписані генеральним директором ТОВ «Боедем» Черепановим В.О.

Положеннями статті 9 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» (Товариство), в редакції, яка затверджена протоколом загальних зборів № 09/11 від 09.11.2011 та була зареєстрована 22.02.2012 (далі - Статут) встановлено, що органами управління та контролю Товариством є:

1. Збори;

2. Генеральний директор;

3. Ревізійна комісія.

Статтею 11 Статуту передбачено, що Виконавчим органом Товариства, що здійснює керівництво його поточною діяльністю є Генеральний директор.

Генеральний директор наділяється у відповідності із законодавством України всіма необхідними повноваженнями для виконання цієї задачі. Генеральний директор має право без довіреності здійснювати будь-які дії від імені Товариства (п. 11.3 Статуту).

Генеральний директор вирішує питання, пов`язані з укладенням договорів/ контрактів/, діє від імені Товариства, представляє його в установах, підприємствах і організаціях як в Україні, так і за кордоном, розпоряджається майном Товариства у відповідності з чинним законодавством та цим Статутом (п. 11.5 Статуту)

Положеннями п. 10.3 Статуту до виключної компетенції Загальних зборів визначено наступні питання:

10.3.1. внесення змін до Статуту Товариства;

10.3.2. визначення основних напрямків діяльності Товариства, затвердження його планів та звітів про його діяльність;

10.3.3. виключення Учасника з Товариства;

10.3.4. призначення та достроковий відклик Членів Ревізійної комісії, затвердження ї звітів та висновків;

10.3.5. визначення розмірів, порядку і строків внесення Учасниками додаткових внесків, а також виплати Учасникам доходів на внески;

10.3.6. розподіл прибутку, визначення порядку покриття збитків, визначення режиму створення та використання фондів Товариства;

10.3.7. про передачу часток /їх частин/ Учасника іншим Учасникам чи третім особам, набуття Товариством частки Учасника;

10.3.8. припинення діяльності Товариства, визначення складу ліквідаційної комісії, призначення та відклик її членів та затвердження заключного звіту і ліквідаційного балансу.

Таким чином, відповідно до положень Статуту питання укладення тих чи інших правочинів та здійснення всіх інших дій від імені відповідача має саме Генеральний директор, в тому числі і підписувати листи в межах укладених правочинів та існуючих правовідносин.

Викладене доводить наявність необхідного обсягу повноважень у Генерального директора ТОВ «Боедем» Черепанова О.В. для підписання як односторонніх правочинів у вигляді листів № 060 від 09.08.2016 та № 087 від 20.09.2016 так і звичайного листування.

Крім цього слід зазначити, що рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі № 910/20154/16 встановлено, що у листах № 060 від 09.08.2016 та № 087 від 20.09.2016 орендодавцем було чітко висловлено орендарю відсутність волі для продовження орендних відносин, тобто, висловлено заперечення щодо поновлення договору на новий строк на тих самих умовах у розумінні ст. 764 Цивільного кодексу України, що виключає можливість поновлення договору № 01/10-13 від 01.10.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» після 31.08.2016, у зв`язку з чим в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» в частині визнання договору № 01/10-13 від 01.10.2013 поновленим відмовлено.

Аналогічних висновків дійшов Господарський суд міста Києва в рішенні від 09.09.2020 у справі № 910/10900/19, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» задоволено, зокрема, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» не чинити перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Боедем» у користуванні нежитловим приміщенням, яке розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10 134, 40 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4; виселено Товариство з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Ельдорадо» з нежитлового приміщення площею 4589, 90 кв.м, яке розташовано на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10134,40 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами, що забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, обставини, встановлені у судовому рішенні, яке набрало законної сили, мають преюдиційне значення та повторного доведення не потребують.

Тобто, з наведеного полягає, що судами в межах справ № 910/10900/19 та № 20154/16 встановлено факт припинення з 31.08.2016 дії договору оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 від 01.10.2013.

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз`яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем не доведено належними засобами доказування неправомірність вчинення та надіслання односторонніх правочинів - листів № 060 від 09.08.2016 та № 087 від 20.09.2016, з урахуванням того, що судовими рішеннями встановлено факт припинення дії договору 31.08.2016.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що правові підстави для визнання недійсними односторонніх правочинів - листів № 060 від 09.08.2016 та № 087 від 20.09.2016 відсутні.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органів місцевого самоврядування, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України.

Оскільки судом встановлено що листи № 094 від 13.10.2016 та № 098 від 31.10.2016 не є односторонніми правочинами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині визнання цих листів недійсними слід відмовити у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту права.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується третьої особи, яка мала довести обставини на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову третьої особи із самостійними вимогами, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Маквіс Груп» відмовити повністю.

2. В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 27.05.2022 (у зв`язку із запровадженням з 24.02.2022 воєнного стану).

СуддяВ.В. Сівакова