УХВАЛА

31 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/10748/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючий), Колос І. Б. та Львова Б. Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі - Управління),

на рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2021 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022

за позовом Управління

до Будинкоуправління №12 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України в особі Голови ліквідаційної комісії

про зобов`язання визнати та включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторські вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Управління 07.02.2022 (згідно з поштовою відміткою на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 зі справи № 910/10748/21.

Ухвалою Верховного Суду від 21.02.2022 касаційну скаргу Управління залишено без руху у зв`язку з тим, що до скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, а також у скарзі не було викладено чітких підстав касаційного оскарження судових рішень; надано скаржнику строк для усунення недоліків.

Управління 10.05.2022 (згідно з відміткою на конверті) направило на адресу Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій скаржник в обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс), посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема, статей 76, 77, 86 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм в контексті оцінки доказів у подібних правовідносинах.

Щодо сплати судового збору, скаржник з посиланням на помилковість розрахунків, здійснених Судом при постановленні вказаної ухвали від 21.02.2022, зазначає, що розрахунок судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення у цій справі, предметом позову в якій є зобов`язання визнати кредиторські вимоги у розмірі 879 521, 27 грн та включити їх в проміжний ліквідаційний баланс є однією вимогою немайнового характеру, що полягають у зобов`язанні вчинити дії, шляхом включення грошової суми до проміжного ліквідаційного балансу, тобто є неподільними, а тому скаржник вважає, що сплатив судовий збір у встановленому розмірі.

Розглянувши зазначені доводи скаржника, Суд відхиляє їх як необґрунтовані, оскільки предметом спору у цій справі є: зобов`язання відповідача визнати кредиторські вимоги у розмірі 879 521,27 грн та зобов`язання включити вимоги у зазначеному розмірі до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, тобто позовна заява містить дві немайнові вимоги, за подання якої до суду судовий збір вираховується з урахуванням, зокрема, приписів абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір", згідно з якими у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, про що й було зазначено в ухвалі Верховного Суду від 21.02.2022 про залишення касаційної скарги без руху.

Крім того, щодо наведеної скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, Суд зазначає, що посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування статей 76, 77, 86 ГПК України стосовно оцінки доказів, їх належності та допустимості, які є загальними нормами, а їх застосування залежить від конкретних обставин кожної справи, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень потребує детального обґрунтування того, в чому саме полягало таке порушення та неврахування висновків щодо їх застосування судами попередніх інстанцій, тоді як порушення інших норм права в контексті визначеної підстави касаційного оскарження скаржником не наведено та не обґрунтовано.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що Управлінням не усунуто недоліків поданої ним касаційної скарги, оскільки на порушення пункту 2 частини четвертої статті 290 цього Кодексу та вимог згаданої ухвали від 21.02.2022 про залишення його касаційної скарги без руху не додано визначених вказаною ухвалою документів про сплату судового збору у встановленому розмірі, що є підставою для її повернення без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її змісту і форми.

За приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Відповідно до частини п`ятої статті 292 ГПК України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника, що він не позбавлений права повторно звернутися з касаційною скаргою з дотриманням вимог статей 288, 290, 291 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 зі справи № 910/10748/21 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос

Суддя Б. Львов