ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/234/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Яковчука Олександра Володимировича

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед"

про стягнення заборгованості 450 925,67 грн.

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець Яковчук Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" про стягнення заборгованості 450 925,67 грн., з яких 426 450,00 грн. основний борг, 4 171,03 грн. 3% річних, 21 304,64 грн. інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови укладених з позивачем договорів, а саме не розрахувався своєчасно за отриману сировину - тріску технологічну та деревину дров`яну для технологічних потреб. Тому, посилаючись на ст.625 ЦК України, з огляду на порушення виконання зобов`язання, позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати.

Одночасно із позовною заявою Фізична особа-підприємець Яковчук Олександр Володимирович подав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову в межах суми заявлених вимог у розмірі 450 925,67 грн. шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ТОВ "Свиспан Лімітед" та розміщені на всіх рахунках в усіх банківських та інших фінансово-кредитних установах, які відкриті станом на дату застосування заходів забезпечення позову або будуть відкриті після застосування заходів забезпечення позову.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 06.05.2022 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою від 06.05.2022 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання в засіданні на 01 червня 2022 р. на 10:30 год.

Ухвалою від 06.05.2022 р. відмовлено фізичній особі-підприємцю Яковчуку Олександру Володимировичу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову в межах суми заявлених до ТОВ "Свиспан Лімітед" вимог у розмірі 450 925,67 грн. шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ТОВ "Свиспан Лімітед".

Представники позивача та відповідача у судове засідання 01.06.2022 р. не з`явилися. Судом вживалися належні заходи щодо повідомлення учасників про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

10 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СВИСПАН ЛІМІТЕД" (надалі - покупець) та Фізичною особою - підприємцем Яковчук Олександром Володимировичем (надалі - постачальник) укладено Договір №ЯОВ/ТР-21 та Договір № ЯОВ/ТС-20 ( а.с. 22, 24).

Пунктом п. 1.1. Договору №ЯОВ/ТР-21 встановлено, що постачальник зобов`язується постачати, а покупець приймати і оплачувати на умовах даного договору наступний товар: тріска технологічна.

За приписами п. 2.1 Договору №ЯОВ/ТР-21, ціна на товар встановлюється наступна (враховуючи ціну доставки): тріска технологічна - 700,00 грн./м3, СРТ Костопіль, без ПДВ.

Додатковою угодою №1 від 11.06.2021 до Договору сторони домовились внести зміни до п. 2.1. Договору, виклавши його у такій редакції, а саме: ціна за товар встановлюється з 11 червня 2021 року наступна (враховуючи вартість доставки): тріска технологічна 740,00 грн/м3, СРТ Костопіль, без ПДВ. Інших умов сторони не змінили (а.с. 23).

Оплата товару здійснюється у погоджені письмово Сторонами строки після поставляння Покупцем штампу (позначення) про одержання товару без розбіжностей на товарно-транспортній накладній або з дня складання акту про приймання товару, якщо товар надійшов без товаросупроводжувальних документів або при виявленні невідповідності товару по кількості та/або якості даним товаросупроводжувальних документів. Відстрочка оплати складає 30 днів по кожній партії Товару, що супроводжується однією товарно-транспортною накладною (п. 2.2. Договору №ЯОВ/ТР-21).

Згідно п. 4.1., 4.2. Договору №ЯОВ/ТР-21, поставка товару здійснюється партіями у період з 10 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року. Поставка товару автотранспортом здійснюється на умовах: СРТ, вул.Степанська, 9, м. Костопіль, Рівненська обл., Україна (інкотермс 2000р.).

Відповідно до п. 4.4. Договору №ЯОВ/ТР-21, товар супроводжується наступними документами: товаро-транспортна накладна.

Товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем: за якістю - відповідно до п. 3.1. даного Договору та до нормативно-технічної документації, зазначеній у п. 3.1. даного Договору; за кількістю - відповідно до товаро- транспортної накладної (п. 5.1. Договору №ЯОВ/ТР-21).

Пунктом п. 1.1. Договору №ЯОВ/ТС-20 встановлено, що постачальник зобов`язується постачати, а покупець приймати і оплачувати на умовах даного договору наступний товар: деревину дров`яну для технологічних потреб.

За приписами п. 2.1 Договору №ЯОВ/ТС-20, ціна на товар встановлюється наступна (враховуючи ціну доставки та вартість пакувальних реквізитів): деревина дров`яна для технологічних потреб - 600,00 грн./м3, СРТ Костопіль, без ПДВ.

Додатковою угодою №1 від 05.10.2021 до Договору №ЯОВ/ТС-20 сторони домовились внести зміни до п. 2.1. Договору, виклавши його у такій редакції, а саме: ціна за товар встановлюється з 05 жовтня 2021 року наступна (враховуючи вартість доставки): деревина дров`яна для технологічних потреб - 1000,00 грн/м3, СРТ Костопіль, без ПДВ. Інших умов сторони не змінили (а.с. 23).

Оплата товару здійснюється у погоджені письмово Сторонами строки після поставляння Покупцем штампу (позначення) про одержання товару без розбіжностей на товарно-транспортній накладній або з дня складання акту про приймання товару, якщо товар надійшов без товаросупроводжувальних документів або при виявленні невідповідності товару по кількості та/або якості даним товаросупроводжувальних документів. Відстрочка оплати складає 30 днів по кожній партії Товару, що супроводжується однією товарно-транспортною накладною (п. 2.2. Договору №ЯОВ/ТС-20).

Згідно п. 4.1., 4.2. Договору №ЯОВ/ТС-20, поставка товару здійснюється партіями у період з 10 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року. Поставка товару автотранспортом здійснюється на умовах: СРТ, вул.Степанська,9, м. Костопіль, Рівненська обл., Україна (інкотермс 2000р.).

Відповідно до п. 4.5. Договору №ЯОВ/ТС-20, товар супроводжується наступними документами: товаро-транспортна накладна.

Товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем: за якістю - відповідно до п. 3.1. даного Договору та до нормативно-технічної документації, зазначеній у п. 3.1. даного Договору; за кількістю - відповідно до даних товаросупроводжувальних документів (п. 5.1. Договору №ЯОВ/ТР-21).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору №ЯОВ/ТР-21 та Договору № ЯОВ/ТС-20 протягом грудня 2021 року позивачем поставлено відповідачу товар - тріску технологічну та техсировину, на загальну суму 1 495 388 грн. що підтверджується первинними документами - товарно-транспортними накладними, видатковою накладною №7 від 31 грудня 2021 року, рахунком-фактура №7 від 31 грудня 2021 року, які підписані представниками сторін та скріплені відтисками печаток останніх, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 27-97).

Сторонами не заявлено та матеріали справи не містять, будь-яких зауважень щодо невідповідності товару по кількості та якості, доказів на підтвердження порушень строків поставки товару.

Проте, всупереч взятих на себе зобов`язань, відповідач здійснив лише часткову оплату поставленого товару. Вказане підтверджується наданими позивачем копіями платіжних доручень за період січень-лютий 2022 року та банківською випискою про рух коштів за період 01.01.2022-31.03.2022 (а.с.109-134).

Так, неоплаченим залишився товар отриманий за грудень 2021 року на суму 426 450,00 грн.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "СВИСПАН ЛІМІТЕД" та Фізичною особою - підприємцем Яковчук Олександром Володимировичем було погоджено та підписано Акт звірки взаємних розрахунків №46 від 31 березня 2022 року, у якому підтверджується сума заборгованості 426 450,00 грн. (а.с. 98-105).

Зважаючи на наведені обставини, позивач звертається до господарського суду та просить стягнути з ТзОВ "СВИСПАН ЛІМІТЕД" 426 450,00 грн. заборгованості по Договору №ЯОВ/ТР-21 та Договору № ЯОВ/ТС-20.

Посилаючись на ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 4 171,03 грн. 3% річних, які нараховані за період з 01.01.2022 по 29.04.2022 на суму боргу 426 450,00 грн. Також 21304,64 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 14.06.2021 по 31.01.2022 на суму боргу 426 450,00 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень ст. 526 ЦК України, що кореспондується з ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як зазначалося вище, строк оплати прийнятого товару визначений у пунктах 2.2. обох Договорів - відстрочка оплати 30 днів по кожній партії Товару, що супроводжується однією товарно-транспортною накладною. Відповідно, обов`язок оплати за видатковими накладними виникав після спливу 30-ти денного терміну по кожній накладній окремо, які були оформлені протягом грудня 2021 року.

Остання видаткова накладна датована 31 грудня 2021 року.

Враховуючи всі проплати відповідача, неоплаченими залишився основний борг в розмірі 426 450,00 грн. Вказана сума підтверджується належними та допустимими доказами та не заперечується відповідачем.

Відтак позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

В частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Під час розгляду справи, судом встановлено порушення відповідачем умов Договору в частині прострочення строків оплати вартості поставленого товару.

При цьому, якщо зобов`язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки в тому числі передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Так, за приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідна правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України викладена також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

У постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку щодо можливості застосування положень статті 625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Щодо розміру та періоду нарахувань інфляційних, суд зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, позивач звернувся до суду про стягнення боргу за товар, який був отриманий відповідачем протягом грудня 2021 року. Остання видаткова накладна датована 31 грудня 2021 року. Таким чином обов`язок оплати за видатковими накладними виникав після спливу 30-ти денного терміну по кожній накладній за грудень 2021 року окремо - у січні 2022 року. Кінцевий строк відтермінування оплати - 30 січня 2022 року (враховуючи дату останньої накладної 31.12.2021). Відтак, у позивача виникає право на нарахування 3% та інфляційних втрат на загальний борг 426 450,00 грн. з 31 січня 2022 року.

При перевірці поданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом з`ясовано, що позивачем на борг 426 450,00 грн., який виник за отриманий відповідачем товар у грудні 2021 року нараховано інфляційні 21 304,64 грн. за період з 14.06.2021 по 31.01.2022.

Суд констатує, що таке нарахування є неправомірним, оскільки поставки відбувалися у грудні 2021 року, відповідно за період з червня 2021 року по грудень 2021 року ще не існувало боргу у вказаній сумі. А у період з 01.01.2022 по 30.01.2022 позивач ще не мав права на нарахування інфляційних саме на цю суму заборгованості з огляду на 30-ти денну відстрочку сплати коштів.

У даному спорі вірним є нарахування інфляційних втрат починаючи з 31 січня 2022 року.

Таким чином, заявлена вимога про стягнення інфляційних втрат у сумі 21 304,64 грн. за період з 14.06.2021 по 31.01.2022. - є необгрунтованою.

Тому в цій частині позову слід відмовити в задоволенні.

Щодо нарахованих 3% річних слід вказати таке.

Суд, перевіряючи правильність обрахунку 3% річних в сумі 4 171,03 грн. встановив, що вони нараховані позивачем за період з 01.01.2022 по 29.04.2022 на борг 426 450,00 грн.

При цьому, як вказано вище по тексту, у позивача виникає право на нарахування 3% річних на загальний борг 426 450,00 грн. - з 31 січня 2022 року.

Тому, суд здійснив власний розрахунок, використовуючи калькулятор інформаційно-правової системи "LIGA360: Ліга:Закон Юрист" та встановив, що арифметично вірною є сума 3% річних - 3119,51 грн. за період з 31.01.2022 по 29.04.2022 на борг 426 450,00 грн.

Отже, позовна вимога в частині стягнення 3% річних підлягає частковому задоволеню в сумі 3119,51 грн. У стягненні решти 1 051,52 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Яковчука Олександра Володимировича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" належить задоволити частково, в сумі стягнення 426 450,00 грн. основного боргу та 3 119,51 грн. 3% річних. В іншій частині вимог про стягнення 21 304,64 грн. інфляційних втрат та 1 051,52 грн. 3% річних - у позові слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 6 763,90 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір пропорції задоволених вимог проти заявлених складає 95,04%.

Тому, судові витрати понесені позивачем у виді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у сумі 6 428,41 грн. Решта сплаченого судового збору залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИСПАН ЛІМІТЕД" (35000, Рівненська обл., Костопільський район, м. Костопіль вул. Степанська, буд. 9, ) на користь Фізичної особи-підприємця Яковчука Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - 426 450 (чотириста двадцять шість тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. - основного боргу, 3 119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 51 коп. - 3% річних, 6 428 (шість тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 41 коп. - витрат по оплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 21 304,64 грн. інфляційних втрат та 1051,52 грн. 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 02 червня 2022 року.

Суддя Бережнюк В.В.