ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. Справа№ 910/13850/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 17.02.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 (повний текст рішення підписано 20.12.2021)

у справі №910/13850/21 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

про стягнення 7 580 514, 72 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» (далі - ТОВ «КЗМО», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування», відповідач) про стягнення 7 580 514,72 грн страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору добровільного комплексного страхування комерційного майна № 310.1547274.114.9223 від 23.06.2020 в частині виплати страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, а саме пошкодженням Траси ЛЕП та устаткування підстанції 110/6 кВ - силового трансформатора типу ТРДН потужністю 25 000 кВА, напругою 110/6/6 кВ.

У відзиві на позов та доповненні до нього, відповідач заперечив проти задоволення позову вказавши, що прийняте відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування базувалося виключно на умовах договору, позивач у позовній заяві не вірно порахував суму страхового відшкодування, відповідач не зобов`язаний сплачувати будь-які штрафні санкції позивачу, оскільки останній не є належним отримувачем страхового відшкодування, позивачем при здійсненні розрахунків був неправильно порахований розмір пені, належним позивачем по справі є вигодонабувач - АТ «Таскомбанк», а не позивач.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» грошові кошти - страхове відшкодування вартості Траси ЛЕП за договором добровільного комплексного страхування комерційного майна №310.1547274.114.9223 у розмірі 218 842,00 грн, 3 370,17 грн пені, 2 770,00 грн 3% річних, 8 645,88 грн інфляційних втрат.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» грошові кошти - страхове відшкодування вартості устаткування підстанції 110/6 кВ - силового трансформатора типу ТРДН потужністю 25 000 кВА, напругою 110/6/6 кВ за договором добровільного комплексного страхування комерційного майна №310.1547274.114.9223 у розмірі 6 881 818,00 грн, 105 980,00 грн пені, 86 106,85 грн 3% річних, 217 882,82 грн інфляційних втрат та 113 706,25 грн - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» 06.01.2022 звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

- в порядку ч. 3 ст. 269 ГПК України - прийняти новий доказ (копію відповіді Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз») та надати йому оцінку у сукупності із іншими доказами по справі, із урахуванням неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача;

- скасувати протокольну ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви відповідача про залишення без розгляду позовної заяви - та залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України;

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі №910/13850/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначив, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду про задоволення позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. За доводами відповідача, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Доводи скаржника зводяться до того, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права - ст. 991 ЦК України та ст. 26 ЗУ «Про страхування» у зв`язку з тим, що рішення відповідача про відмову позивачу у виплаті ґрунтувалось виключно на умовах договору. Судом не було враховано та перевірено, що позивачем у позовній заяві невірно було розраховано суму страхового відшкодування, зокрема не враховано франшизу, при визначенні розміру страхового відшкодування помилково було зроблене посилання на п. 20.7.2 договору (витрати при відновленні пошкодженого застрахованого майна), замість посилання на п. 20.7.1 договору (витрати при загибелі застрахованого майна). Не було враховано звіт про оцінку майна та висновок Донецького НДЕКЦ МВС №2/21-197 Д від 29.12.2020. Відповідач вважає, що даний спір підлягав вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Порушення норм процесуального права зводяться до того, що суд не забезпечив явку експертів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/13850/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Мальченко А.О., Скрипка І.М.

У зв`язку з перебуванням судді Скрипки І.М. 17.01.2022 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.01.2022 у справі №910/13850/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Мальченко А.О., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі №910/13850/21, розгляд справи призначено на 17.02.2022. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13850/21.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач проти задоволення скарги заперечив, мотивуючи тим, що доводи викладені у апеляційній скарзі не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а рішення місцевого суду від 08.12.2021 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від скаржника 27.01.2022 надійшло клопотання про виклик експертів у судове засідання для отримання пояснень.

В обґрунтування вказаного клопотання ПрАТ «СК «Альфа Страхування» зазначає, що в матеріалах справи містяться висновок експертного дослідження №2/21-197 Д від 29.12.2020, що складений заступником начальника відділу вибухотехнічних та пожежотехнічних досліджень Донецького НДЕКЦ МВС Совою С.А. та висновок експертів №7412/17484-17490 за результатами проведення комісійного електротехнічного дослідження, який складений 16.07.2021 комісією судових експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Рогаліним С.В. та Мєшковим О.О., які на думку відповідача мають суперечності в частині з?ясування причин пожежі та дотримання/недотримання позивачем правил пожежної безпеки та правил безпечної експлуатації електротехнічного обладнання.

За доводами заявника, враховуючи його заперечення щодо позовних вимог та те, що судом першої інстанції було задоволено його клопотання про виклик експертів але не було забезпечено їх належну участь у суді, є необхідність в отриманні додаткових роз?яснень та уточнень експертів стосовно проведених ними досліджень та їх результатів.

15.02.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від скаржника надійшло заперечення на відзив.

17.02.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від позивача надійшли заперечення на клопотання про виклик експертів.

Позивач зазначає, що в матеріалах справи міститься висновок експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» №7412/17484-17490 від 16.07.2021, що містить докладний опис проведених досліджень, чіткі висновки з поставлених перед експертами питань, містить підписи судових експертів про їх попередження щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від надання висновку за ст.ст. 384, 385 КК України.

З Висновку експертів вбачається, що позивачем не було допущено будь-яких порушень правил пожежної безпеки в Україні, а пошкодження устаткування підстанції 110/6 кВ (в частині трансформатора) перебуває у прямому причинно-наслідковому зв?язку із стихійним явищем у вигляді погіршення погодних умов, що призвело до пожежі, яка, в свою чергу, є страховим випадком у розумінні укладеного між сторонами договору.

За доводами позивача, у разі наявності у відповідача запитань до експерта по висновку експертів, останній повинен їх сформулювати для того щоб суд вирішив чи існує необхідність у виклику того чи іншого експерта для надання ним відповідних роз?яснень, тобто навести у своєму клопотанні конкретні питання.

Позивач вважає, що задовольняючи клопотання про виклик експертів, суд першої інстанції вчинив всі необхідні дії передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України, оголошував перерву по справі для можливості з`явитися експертам до суду. У свою чергу, саме відповідач не вжив жодних дій для забезпечення явки експертів ні у судове засідання 01.12.2021, ні у судове засідання 08.01.2021.

Так, у судове засідання до Північного апеляційного господарського суду 17.02.2022 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представники ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у судовому засіданні надали суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримали вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просили її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Клопотання про виклик судових експертів підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Представник ТОВ «КЗМО» у судових засіданнях також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У задоволенні клопотання про виклик судових експертів відмовити, вважає, що такими діями скаржник намагається затягнути розгляд даної справи. Крім того, представник просив відмовити у задоволенні клопотання про долучення додаткового доказу (лист Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз»), що зазначений в апеляційній скарзі, оскільки такий лист не було надано суду першої інстанції, та місцевим господарського суду було правомірно прийнято рішення про відмову в задоволенні заяви відповідача про залишення без розгляду позовної заяви.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Заслухавши клопотання скаржника про виклик експертів у судове засідання, який просив його задовольнити та заперечення позивача, який просив відмовити у його задоволенні, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє у його задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 69 ГПК України, експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи.

Водночас п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що на вимогу особи або органу, які залучили експерта, судді, суду дати роз??яснення щодо даного ним висновку.

Проаналізувавши вказані норми, колегія суддів зазначає, що у разі наявності в учасника справи запитань до експерта, останній повинен їх сформулювати для того щоб суд вирішив чи існує необхідність у виклику того чи іншого експерта для надання ним відповідних роз`яснень.

Разом з тим, скаржником не було доведено суду які саме запитання та якому з експертів необхідно поставити для роз?яснення, та які висновки експертів заявнику є незрозумілими. Відповідач лише вказує на суперечність висновків в частині з?ясування причин пожежі та дотримання/недотримання позивачем правил пожежної безпеки та правил безпечної експлуатації електротехнічного обладнання, вважає що необхідно додатково з?ясувати ці питання.

Такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідач, не був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про призначення додаткових експертиз у разі виникнення необхідності додатково з?ясувати питання, які йому є незрозумілими. Колегія суддів звертає увагу, що експерт може лише роз?яснити ті питання які були предметом його дослідження. Натомість, які саме виникли питання у заявника, скаржник суду не повідомив.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції, місцевим господарським судом було задоволено клопотання про виклик експертів. При цьому, суд першої інстанції, оголошував перерву по справі для можливості з`явитися експертам до суду. Скаржником не надано суду докази що він вживав чи намагався вживати хоч які дії для забезпечення явки експертів у судове засідання 01.12.2021 та у судове засідання 08.01.2021, враховуючи при цьому, що експерти викликалися судом за його клопотанням.

У відповідності до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Таким чином клопотання скаржника про виклик експертів задоволенню не підлягає.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції 23.06.2020 між ТОВ «КЗМО» (страхувальник), ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (страховик) та Акціонерним товариством «Таскомбан» (вигодонабувач) був укладено договір добровільного комплексного страхування комерційного майна №310.1547274.114.9223 (далі - договір страхування).

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням майном (далі - застраховане майно), перелік якого наведено в додатку 2 до договору.

Місцем дії договору (адресою) визначено: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, буд. 172. Майно вважається застрахованим, якщо воно знаходиться за адресою, зазначеною в п. 5 цього договору або за адресами, зазначеними у додатку 2 до цього договору - «Перелік застрахованого майна».

Згідно з додатком 2 «Перелік застрахованого майна» до договору страхування до переліку застрахованого майна, зокрема, входять Траса ЛЕП вартістю 1 312 830,00 грн та устаткування підстанції 110/6кВ (включаючи силові трансформатори типу ТРДН потужністю 25 000 кВА, напругою 110/6/6 кВ) вартістю 6 881 818,00 грн.

Статтями 11, 509 ЦК України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно з приписами статей 526 ЦК України та 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Проаналізувавши договір №310.1547274.114.9223 від 23.06.2020 та положення наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами спору договір за своєю правовою природою є договором страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2020 на території ТОВ «КЗМО» сталися страхові випадки, а саме: у зв`язку з поганими погодними умовами було обірвано лінії електропередач (Траса ЛЕП), а також пожежа, яка призвела до знищення Силового трансформатора типу ТРДН потужністю 25 000 кВА, напругою 110/6/6кВ. В результаті цих подій, Траса ЛЕП була істотно пошкоджена, а Силовий трансформатор був знищений пожежею.

Про вказані обставини свідчить роздруківка з офіційного сайту Головного управління ДСНС у Донецькій області про факт виникнення пожежі на території ТОВ «КЗМО» та не заперечується відповідачем.

За приписами ч. 2 ст. 8 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно з п. 6 договору страховими ризиками є:

6.1.1. вогневий ризик, а саме: пожежа та задимлення в результаті пожежі, удар блискавки; вибух газу, що використовується для побутових потреб; падіння пілотованих літальних об`єктів;

6.1.2. стихійне явище, а саме: повінь/паводок; буря, ураган; вихор; град, сильний дощ (злива); землетрус; зсув ґрунту, сель, гірські обвали, схід снігових лавин; осідання ґрунту; затоплення ґрунтовими водами; тиск снігового покрову; надзвичайні для даної місцевості морози та сильні снігопади; ожеледь;

6.2.8. вплив електроенергії в вигляді короткого замикання електричного струму, перевантаження електричної мережі, пошкодження ізоляції, дугового розряду, перепаду електроенергії у мережі енергопостачання, виникнення індукованого струму механічної дії електричного струму, падіння напруги, атмосферного розряду (крім влучення блискавки) та інших подібних явищ (включаючи пожежу, якщо шкоду завдано безпосередньо тим предметом в якому виникла пожежа).

Враховуючи той факт, що зазначені події мали ознаки страхового випадку, а пошкоджене майно відноситься до застрахованого та є предметом договору страхування, 02.10.2020 позивач відправив на адресу відповідача повідомлення про настання страхового випадку.

05.10.2020 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» направила на адресу ТОВ «КЗМО» повідомлення з проханням надати акт про пожежу та звіт (висновок) про причини виникнення пожежі.

ТОВ «КЗМО» прохання ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виконало, та надало їй вказані вище документи.

06.10.2020 та 07.10.2020 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відправило на адресу ТОВ «КЗМО» запит з проханням надати представнику відповідача доступ до місця події і оформити пропуск аварійному комісару документи та інформацію, зазначену в листі заяву про виплату страхового відшкодування.

Вказану інформацію та документи ПрАТ «СК «Альфа Страхування» попросило надати до 06.11.2020.

ТОВ «КЗМО» прохання ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виконало та надало останній: заяву про виплату страхового відшкодування, запитувані в листі від 07.10.2020 документи та повідомило про можливість надати представнику відповідача доступ до місця події.

21.10.2020 відповідач направив на адресу позивача лист з проханням надати йому додаткові документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до 21.11.2020.

ТОВ «КЗМО» вказані вище прохання ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виконало та надало йому запитувані документи.

08.02.2021 відповідач направив на адресу позивача лист, в якому повідомив йому, що у результаті проведення аналізу документів, наданих на розгляд страховику, було встановлено, що:

пошкодження Траси ЛЕП перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із стихійним явищем у вигляді різкого погіршення погодних умов - сильного поривчастого вітру;

причиною виникнення пожежі на обладнанні Устаткування підстанції 110/6 кВ, у тому числі і трансформаторі № 1 ТРДН-25000 110/6/6 кВ є дія теплових проявів електричної енергії (коротке замикання, перевантаження, великі перехідні опори, електричні іскри) на масло системи охолодження трансформатора та горючі гази, які утворилися в результаті контакту масла з високо нагрітими елементами трансформатору, а стан об`єкта (трансформатора) не відповідав вимогам п. 1.1 - 1.2 розділу IV та п. 7.1 розділу VІ Правил пожежної безпеки в Україні.

Відповідачем визнано пошкодження лінії ЛЕП Костянтинівка-район страховою подією, за яку здійснено виплату страхового відшкодування.

Разом з тим, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» визнало відсутніми підстави для виплати страхового відшкодування по збитку, який виник внаслідок пожежі на обладнанні, а саме на устаткуванні підстанції 110/6 кВ, у тому числі і трансформаторі № 1 ТРДН-25000 110/6/6 кВ.

Вказаний висновок відповідачем сформовано на підставі експертного дослідження Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 2/21-197 Д від 29.12.2020 та Звіту про оцінку майна № 22341/3 траси лінії електропередач (ЛЕП), що належить ТОВ «КЗМО».

Згідно з п. 20.3 договору у разі прийняття рішення про виплату страхового відшкодування виплата здійснюється вигодонабувачу або страхувальнику (за письмовою згодою вигодонабувача) впродовж 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня підписання страхового акта.

Матеріали справи містять згоду АТ «Таскомбанк» на отримання ТОВ «КЗМО» суми страхового відшкодування, в тому числі штрафних санкцій за договором.

Не погоджуючись з такими висновками відповідача, позивач, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції зазначає та посилається на те, що 01.10.2021 слідчим Костянтинівського ВП Бахмутського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області Мануйлі Ігорем Володимировичем було складено звіт про причину виникнення пожежі у ТОВ «КЗМО».

У своєму звіті слідчим Костянтинівського ВП було зазначено про те, що в результаті пожежі було знищено силовий трансформатор типу ТРДН потужністю 25000 кВа, напругою 110/6/6 кВ.

В Акті обстеження пошкоджень майна ТОВ «КЗМО» зазначено, що внаслідок пожежі було пошкоджено наступні частини підстанції 110/6 кВ: лінійний роз`єднувач; віддільник; короткозамикач; трансформатор; ланцюги вторинної комутації.

В Акті розслідування причин аварійної ситуації на підстанції ПС110/6кВ ТОВ «КЗМО» та ЛЕП 110кВ «Костянтинівка районна», складеного комісією за результатами виникнення пожежі, вказані пропозиції по відновленню роботи підстанції, а саме: 3. Провести пошук, придбання, монтаж та введення в експлуатацію нового або б/в трансформатору ТРДН-25000 110/6/6 кВ замість того, що вийшов із ладу.

За висновком позивача, найбільша частина збитку, завданого пожежею - є пошкодження трансформаторної підстанції, в тому числі знищення устаткування підстанції 110/6 кв., - силового трансформатора № 1 типу ТРДН потужністю 25 000 кВА, напругою 110/6/6 кВ.

Одночасно, з метою встановлення причин виникнення пожежі на устаткуванні підстанції 110/6 кВ, - Силовому трансформаторі ТРДН потужністю 25 000 кВА, позивач звернувся до Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса із запитом про проведення електротехнічної експертизи обладнання, на вирішення якої поставлено питання:

Яка причина пошкоджень Силового трансформатору і Лінії ЛЕП, які є об`єктами страхування комерційного майна? Чи працювали комплекти захистів ліній «Фрунзе 110 кВ» на міських підстанціях «Костянтинівка - Районна» та «Костянтинівка - Місто», на момент аварії на підстанції 110/6 «Фрунзе» 30.09.2020, у відповідності до вимог нормативно-технічних актів?

Чи працював комплект захистів трансформатора № 1 підстанції 110/6 «Фрунзе», на момент аварії на підстанції 110/6 «Фрунзе» 30.09.2020, у відповідності до вимог нормативно-технічних актів?

Чи є можливим проведення ремонтних робіт Силових трансформаторів і Лінії ЛЕП, пошкоджених в результаті пожежі 30.09.2020?

Висновком експертів №7412/17484-17490 за результатами проведення комісійного електротехнічного дослідження, який складено 16.07.2021 комісією судових експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Рогаліним С.В. та Мєшковим О.О., що міститься в матеріалах справи, встановлено:

1. Дослідженням даних улаштування захисту, що виконується пристроями РЗА на ПС 110 кВ «Фрунзе» і забезпечується ТОВ «КЗМО», - встановлено, що на момент виникнення аварійного режиму 30.09.2020 з зафіксованими в наданих на дослідження матеріалах наслідками, устаткування РЗА, улаштування захисту та їх установки в цілому відповідають вимогам нормативно-технічних актів.

2. Технічною першопричиною набуття непрацездатного стану об`єктів дослідження з зафіксованими у дослідженні дефектами є виникнення небезпечного метеорологічного явища 1-го рівня небезпечності на території Донецької області у м. Костянтинівка 30 вересня 2020 року, а саме: «штормового вітру південно-східного напрямку» - метеорологічного явища, яке призвело до появи аварійного стану ПЛ 110 кВ ТОВ «КЗМО» з подальшим розвитком аварійного режиму в електроустановці ТОВ «КЗМО» наслідком чого було виникнення явища ферорезонансу (як похідної причини), яке визначалось ситуативним збігом миттєвих значень параметрів в досліджуваній електроустановці ТОВ «КЗМО» та фактично супроводжувалось виникненням тривалої перенапруги та надструмів на окремих ділянках устаткування. Поширення аварійного режиму з появою тривалої понаднормативної напруги на кінцевих вводах ВН ТРДН-25000/110-6-6 зав. № 944617 та надструмів в елементах аварійної електричної схеми з підживленням цієї схеми з ПС «Константинівка Город» на час дії захисту пристроями РЗА до моменту відключення приєднання ПС «Фрунзе» призвело до події ушкодження устаткування ВРУ 110 кВ ПС «Фрунзе» із виникненням пожежі силового трансформатора ТРДН-25000/110-6-6 зав. № 944617.».

3. Проведення ремонтних робіт з відновленням працездатного стану та номінальних параметрів силового трансформатора ТРДН-25000/110-6-6 зав. № 944617 та ПЛ 110 кВ в межах балансової належності ТОВ «КЗМО» є можливим у разі проведення дефектації об`єктів дослідження із застосуванням інструментальних методів, методів неруйнівного контролю та електричних випробувань; наявності конструкторської та експлуатаційної документації; повного комплекту ремонтної документації в обсязі визначеним ГОСТ 2.602-95, а також з дотриманням всіх вимог СОУ-Н ЕЕ 46.603-2007 в частині виконання капітального ремонту трансформаторів.

Отже, із вказаного висновку слідує, що дійсною причиною пошкодження трансформатора стала пожежа, в той час як все захисне обладнання насправді відповідало вимогам нормативно-технічних актів, в тому числі і Правилам пожежної безпеки в Україні.

На переконання колегії суддів, наданий позивачем Висновок експертів є обґрунтованим, містить докладний опис проведених досліджень, чіткі висновки з поставлених перед експертами питань, містить підписи судових експертів про їх попередження щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від надання висновку за ст.ст. 384, 385 КК України, а будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність Висновку чи суперечливість його іншим матеріалам відсутні.

Отже, наданий Харківським науково - дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Висновок експертів №7412/17484-17490 за результатами проведення комісійного електротехнічного дослідження, який складено 16.07.2021 є належним та допустимим в розумінні ст. 73 ГПК України доказом у справі.

При цьому, Висновок експертного дослідження №2/21-197 Д від 29.12.2020 заступника начальника відділу вибухотехнічних та пожежотехнічних досліджень Донецького НДЕКЦ МВС Сови Сергія Анатолійовича, колегія суддів не приймає до уваги та відхиляє, оскільки у відповідності до приписів ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення у якому, зокрема, повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Проте, у Висновку експертного дослідження №2/21-197 Д від 29.12.2020 відсутні такі відомості, та те, що експерт Сова С.А. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно п. 16.5.3 договору страхування страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором строк.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України «Про страхування» та ч. 3 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем було допущено порушення Правил пожежної безпеки в Україні, та відповідачем такого порушення не доведено і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що пошкодження трансформатора перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із стихійним явищем у вигляді погіршення погодних умов, що призвело до пожежі, яка, в свою чергу, є страховим випадком у розумінні укладеного між сторонами договору добровільного комплексного страхування комерційного майна № 310.1547274.114.9223.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про страхування» визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

інші випадки, передбачені законом.

Підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, наведених у ст. 26 Закону України «Про страхування», судом не встановлено.

Як зазначалось вище, п. 6.1.1 договору страхування передбачає, що страховими ризиками є, серед іншого, вогневі ризики, а саме: пожежа та задимлення в результаті пожежі, удар блискавки, вибух газу, що використовується для побутових потреб; падіння пілотованих літальних об`єктів.

Пункт 14.2.1.1 договору страхування визначає, що під «пожежею» слід розуміти вогонь, що виник поза місцем, спеціально призначеним для його розведення і підтримки, або що поширився за його межі і здатний поширюватись самостійно.

Таким чином колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, що обумовлює порушення прав та інтересів останнього, які підлягають судовому захисту.

При цьому, судом першої інстанції помилково задоволено позов у повному обсязі та залишено поза увагою, що відповідно до п.13.17 договору, франшиза - це частина збитків страхувальника, яка не відшкодовується страховиком згідно з умовами договору. За даним договором застосовується франшиза безумовна, тобто частина збитків, що підлягає вирахуванню із суми збитків при настанні будь-якого і кожного страхового випадку.

Місцевий господарський суд не врахував при визначенні розміру страхового відшкодування вартості Трансформатора № 1, вимоги договору щодо вирахування розміру франшизи із суми страхового відшкодування, яка становить 68 818,18 грн (1%) (п.5додатку № 2 до договору), а тому, рішення суду підлягає скасуванню, що також є наслідком перерахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Так, щодо розміру страхового відшкодування колегія суддів зазначає наступне.

Згідно умов укладеного між сторонами договору страхування, страхова вартість устаткування підстанції 110/6 кВ - силового трансформатора типу ТРДН потужністю 25 000 кВА складала 6 881 818,00 грн (додаток 2 до договору).

Матеріальним збитком є поточна вартість витрат на відтворення, заміщення або відшкодування вартості застрахованого майна без урахування неодержаних майбутніх вимог. Розмір матеріального збитку визначається згідно із п. 20 договору. Під пошкодженням майна слід розуміти часткову втрату майном своїх експлуатаційних якостей, що можуть бути відновленні з подальшим використанням майна за своїм призначенням (п. 13.10, п. 13.12 договору страхування).

Пунктом 20.7.2 договору страхування передбачено, що при пошкодженні майна розмір матеріального збитку визначається в розмірі витрат на його відновлення до стану, в якому майно знаходилося безпосередньо перед настанням страхового випадку, з вирахуванням фізичного зносу із вартості матеріалів (запчастин), необхідних для відновлення майна.

Отже, сторони спору в договорі страхування чітко погодили, що розмір суми страхового відшкодування за трансформатор повинен визначатися з розміру витрат, які поніс позивач на його відновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, для визначення орієнтовного розміру витрат, які необхідно буде понести для відновлення трансформатору, позивач звертався з запитом до відповідних підприємств з проханням надати інформацію про вартість відновлювальних робіт та/або б/в трансформатора.

ТОВ «КЗМО» були надані комерційні пропозиції щодо вартості б/в трансформатора та вартості відновлювальних робіт (комерційна пропозиція від ТОВ «ЕЛІЗ» відносно можливості виготовлення та встановлення знищеного трансформатора; комерційна пропозиція від Power Engineering Transformatory Sp. z o.o відносно можливості виготовлення та встановлення знищеного трансформатора; комерційна пропозиція від ФОП Заратуйко Віталія Миколайовича відносно можливості виготовлення та встановлення знищеного трансформатора).

Враховуючи те, що вартість нового силового трансформатора типу ТРДН 25 000/110/6/6 складала більше 10 000 000 грн. (дана сума є значно вищою ніж сума страхового відшкодування), ТОВ «КЗМО» було прийнято рішення придбати у ФОП Заратуйка Віталія Миколайовича бувший у використанні трансформатор вартістю 5 500 000 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу № 26/04/1 від 26.04.2021 від Заратуйка В.М. та накладною № 18 від 27.05.2021 від ФОП Заратуйка В.М.

Вартість відновлювальних робіт з електропостачання високовольтного вводу № 1 110 кВ із заміною силового трансформатора ТРДН 25 000/110/6/6 складала 1 572 383,82 грн, що підтверджується договором № 06/05-2021 на виконання робіт від ТОВ «Віра». Отже, зазначене підтверджує факт встановлення трансформатора.

Тобто, для відновлення предмету страхування, як то передбачено п. 20.7.2 договору страхування, позивач поніс витрати у розмірі 7 072 383,82 грн. Однак, ця сума є вищою ніж страхова сума, зазначена у договорі страхування (6 881 818,00 грн).

Відповідно до п. 13.16 договору страхування страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Враховуючи те, що розмір понесених витрат є більшим ніж страхова сума, з урахуванням п. 13.16 , п. 13.17 договору страхування та п.5 додатку № 2 до договору на переконання колегії суддів, відповідач повинен здійснити страхову виплату у розмірі 6 812 999,82 грн за вирахуванням 1% франшизи.

Щодо вартості відновлення лінії електропередач (Траси ЛЕП), колегія суддів зазначає наступне.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, відповідач в частині розміру страхового відшкодування вартості відновлення лінії електропередач обґрунтовує свої доводи посилаючись на Звіт про оцінку майна № 22341/3 траси лінії електропередач (ЛЕП), що належить ТОВ «КЗМО».

Звітом про оцінку майна № 22341/3 визначено, що ймовірна ринкова вартість передавального пристрою - повітряної лінії електропередачі високої напруги, довжиною 150 м, що розташована за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. О. Тихого, 172 та належить ТОВ «КЗМО», станом на дату оцінки становить 53 158,00 грн.

На підставі вказаного звіту, відповідачем була здійснена виплата вигодонабувачу за договором страхування - АТ «Таскомбанк» у розмірі 53 158,00 грн.

Однак, відповідно до п. 13.12 договору страхування, під пошкодженням майна слід розуміти часткову втрату майном своїх експлуатаційних якостей, що можуть бути відновленні з подальшим використанням майна за своїм призначенням.

Згідно з п. 13.10 договору страхування матеріальним збитком є поточна вартість витрат на відтворення, заміщення або відшкодування вартості Застрахованого майна без урахування неодержаних майбутніх вимог. Розмір матеріального збитку визначається згідно із розділом 20 договору.

У п. 20.7.2 договору страхування зазначено, що при пошкодженні майна розмір матеріального збитку визначається в розмірі витрат на його відновлення до стану, в якому майно знаходилося безпосередньо перед настанням страхового випадку, з вирахуванням фізичного зносу із вартості матеріалів (запчастин), необхідних для відновлення майна.

Отже, на переконання колегії суду, розмір матеріального збитку, завданого ТОВ «КЗМО» при настанні страхового відшкодування, повинен розраховуватися з розміру робіт, необхідних для відновлення предмету страхування.

Розмір відновлювальних робіт для лінії ЛЕП відповідно до комерційної пропозиції ТОВ «Миренергоком» становить 272 000,00 грн з ПДВ (комерційна пропозиція від ТОВ «Миренергоком» № 1510/4 від 15.10.2020).

Відповідач, всупереч п. 20.7.2 договору страхування, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, врахував не розмір вартості відновлювальних робіт, а ймовірну ринкову вартість майна, яка складає 53 158,00 грн.

Отже, сума страхового відшкодування була розрахована та сплачена відповідачем з порушенням умов договору страхування та є нижчою ніж дійсна вартість відновлювальних робіт, відповідач безпідставно зменшив суму страхового відшкодування та повинен виплати позивачу різницю сплаченої суми за вирахуванням 1% франшизи, що складає 216 653,58 грн.

Крім суми страхового відшкодування позивач також просив стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виплати страхового відшкодування.

Відповідач, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції заперечував проти нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат вказуючи на те, що ПрАТ «Альфа Страхування» не зобов`язано сплачувати будь-які штрафні санкції позивачу, оскільки останній не є отримувачем страхового відшкодування, таким отримувачем є вигодонабувач - АТ «Таскомбанк».

Згідно з п. 20.3 договору у разі прийняття рішення про виплату страхового відшкодування виплата здійснюється вигодонабувачу або страхувальнику (за письмовою згодою вигодонабувача) впродовж 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня підписання страхового акта.

Оскільки, матеріали справи містять згоду АТ «Таскомбанк» на отримання суми страхового відшкодування, в тому числі штрафних санкцій за договором, на переконання колегії суддів, ТОВ «КЗМО» має право на отримання страхового відшкодування та штрафні санкції у даній справі.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 23.2 договору страхування, у разі порушення строку сплати страхового відшкодування страхувальнику чи вигодонабувачу (в залежності від того, хто є отримувачем страхового відшкодування) страховик сплачує пеню у розмірі 0,01% простроченого платежу від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши вищевикладені норми та пункти договору, колегія суддів зазначає, що у даній справі у зв?язку з порушенням відповідачем умов договору страхування в частині сплати страхового відшкодування позивач має право вимагати від відповідача сплати пені, 3% річних та інфляційні втрати. Розрахунок позивача з яким погодився місцевий господарський суд є помилковим, оскільки зроблений без врахування франшизи.

Так, здійснивши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за загальний період прострочення виплати страхового відшкодування з 03.03.2021 до 03.08.2021 (кількість днів у періоді 154), з урахуванням простроченої суми страхового відшкодування за мінусом франшизи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача:

- в частині Траси ЛЕП - пеню у розмірі 3 336,47 грн, 3% річних у розмірі 2 742,30 грн, інфляційних втрат у розмірі 8 645,88 грн (за розрахунком суду інфляційні втрати становлять 8 784,64 грн, що є більшою сумою ані ж заявлено позивачем у позові, а тому задоволенню підлягають інфляційні втрати, розмір який заявлений у позові);

- в частині Ттрансформатора №1 - пеню у розмірі 104 920,20 грн, 3% річних у розмірі 86 106,85 грн, інфляційних втрат у розмірі 217 882,82 грн (за розрахунком суду 3% річних становлять 86 235,78грн, інфляційні втрати становлять 276 246,16 грн, що є більшими сумами ані ж заявлено позивачем у позові, а тому задоволенню підлягають 3% річні та інфляційні втрати, розмір яких заявлений у позові);

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав зазначених вище.

При цьому, судова колегія відхиляє доводи скаржника про необхідність вирішення даного спору в третейському суді посилаючись на те, що позов слід залишити без розгляду, так як у договорі є відповідне застереження.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції не дослідив обставини, що мають значення для справи, а саме те, що даний спір в силу п. 24.2 договору підлягав остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» (далі - «Третейський суд»), а тому суд мав би задовольнити заяву відповідача та залишити позов без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до п. 24.2 договору, судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони у зв`язку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні цього договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, станом на день подання позову (19.08.2021) та момент подання заяви Відповідача про залишення позову без розгляду від 29.09.2021 на підставі п. 24.2 договору, яку суд першої інстанції залишив без задоволення, третейський суд знаходився у стані припинення, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповідна роздруківка наявна в матеріалах справи).

Таким чином, третейський суд на момент вирішення справи був позбавлений можливості здійснювати правосуддя та розглядати справи з аналогічним третейським застереженням, що свідчить про безпідставність доводів скаржника та правомірне вирішення цього питання судом першої інстанції, що відображено у протоколі судового засідання від 20.01.2021 (том 2 а.с. 135-136).

Більше того, на час розгляду справи у суді першої інстанції, місцевому господарському суду не було відомо, що третейський суд міг розглядати спір і відповідачем не було доведено зворотного. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Поряд з цим, колегія суддів відмовляє скаржнику у його клопотанні викладеного у апеляційній скарзі про прийняти нового доказу - копію відповіді Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» № 80-1/22 від 05.01.2022.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржник зазначає, що вказаний доказ він отримав лише після прийняття оскаржуваного рішення у даній справі, а тому вважає ці обставини винятковим випадком, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, з такими доводами колегія суддів погодитися не може, оскільки, сам скаржник у своїй апеляційній скарзі зазначає, що адвокатський запит до третейського суду було ним направлено 23.12.2021, тобто після прийняття оскаржуваного рішення суду від 08.12.2021. Зазначене спростовує доводи скаржника про винятковість обставин які об?єктивно не залежали від нього. Скаржником не доведено суду, що заважало відповідачу звернутися з відповідним адвокатським запитом до третейського суду під час розгляду справи у суді першої інстанції до прийняття рішення суду, враховуючи при цьому, що протокольною ухвалою суду відповідачу було відмовлено у клопотанні про залишення позову без розгляду ще 20.01.2021.

При цьому, у вказаному листі третейського суду зазначено лише, що саме станом на 05.01.2022 Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» функціонує, але інформація про роботу третейського суду на період розгляду даної справи Господарським судом міста Києва (з серпня 2021 по грудень 2021) у листі відсутня.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи скаржника, що місцевим господарським судом було порушено норми процесуального права, так як судом не було забезпечено явку експертів у судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.11.2021 відповідачем на електронну адресу суду першої інстанції було подано клопотання про виклик експертів (Сову С.В., Рогаліна С.В., Мєшкова О.О.) для надання роз`яснень і надання відповідей на питання суду та учасників справи у судовому засіданні.

У свою чергу 23.11.2021 позивач подав до суду письмові пояснення щодо виклику експертів, зазначивши при цьому, що він не заперечує проти допиту вказаних вище експертів, однак вважав за доцільне допитати їх шляхом відібрання письмових пояснень щодо питань, які останні повинні роз`яснити (з огляду на карантинні обмеження та значну віддаленість м. Києва від м. Харкова).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 викликано в судове засідання (01.12.2021 о 12:00) для надання пояснень щодо Висновку експертного дослідження №2/21-197 Д від 29.12.2020 заступника начальника відділу вибухотехнічних та пожежотехнічних досліджень Донецького НДЕКЦ МВС Сову Сергія Анатолійовича, для надання пояснень щодо Висновку експертів №7412/17484-17490 за результатами проведення комісійного електротехнічного дослідження, який складений 16.07.2021 комісією судових експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса» старшими науковими співробітниками сектору досліджень з охорони праці, військових та електротехнічних досліджень, лабораторії інженерно-технічних та військових досліджень ННЦ «ІСЕ» Рогаліна Сергія Володимировича та Мєшкова Олега Олеговича.

01.12.2021 у судове засідання з?явилися лише представники сторін, експерти не з?явилися. 01.12.2021 судом було оголошено перерву на 08.12.2021. Однак, 08.12.2021 експерти повторно не з?явилися.

Таким чином, місцевим господарським судом у порядку, передбаченому положеннями статей 120-121 ГПК України викликав експертів у судові засідання, а тому доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, на переконання колегії суддів, враховуючи приписи норм ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України, оскільки відповідач ставив під сумнів висновок експертів та бажав викликати експертів з метою довести обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, то він не був позбавлений можливості надати суду відповідний перелік питань до експертів, які відповідач бажав задати їм шляхом направлення цих питань експертам, або вчинити додаткові дії з метою забезпечення явки експертів у судове засідання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

У відповідності до приписів статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені ПрАТ «СК «Альфа Страхування» доводи в обґрунтування апеляційної скарги є частково обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції було помилково задоволено позов у повному обсязі та стягнуто страхове відшкодування без врахування франшизи яка передбачена договором, що також стало наслідком перерахування судом апеляційної інстанції пені, 3% річних та інфляційних втрат. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі №910/13850/21 підлягає скасуванню, а позов ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання» частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі №910/13850/21 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі №910/13850/21 скасувати.

3. Прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення 7 580 514,72 грн - задовольнити частково.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (, 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» (, 85103, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інженерна, 3) грошові кошти - страхове відшкодування вартості Траси ЛЕП за договором добровільного комплексного страхування комерційного майна № 310.1547274.114.9223 у розмірі 216 653 (двісті шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 58 коп, 3 336 (три тисячі триста тридцять шість) грн 47 коп пені, 2 742 (дві тисячі сімсот сорок дві) грн 30 коп 3% річних, 8 645 (вісім тисяч шістсот сорок п`ять) грн 88 коп інфляційних втрат, страхове відшкодування вартості устаткування підстанції 110/6 кВ - силового трансформатора типу ТРДН потужністю 25 000 кВА, напругою 110/6/6 кВ за договором добровільного комплексного страхування комерційного майна № 310.1547274.114.9223 у розмірі 6 812 999 (шість мільйонів вісімсот дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 82 коп, 104 920 (сто чотири тисячі дев`ятсот двадцять) грн 20 коп пені, 86 106 (вісімдесят шість тисяч сто шість) грн 85 коп 3% річних, 217 882 (двісті сімнадцять тисяч вісімсом вісімдесят дві) грн 82 коп інфляційних втрат.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (, 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» (, 85103, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інженерна, 3) 111 799 (сто одинадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн 32 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» (, 85103, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Інженерна, 3) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (, 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22) 1 607 (одну тисячу шістсот сім) грн 32 коп судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7. Видачу наказів по справі №910/13850/21 доручити Господарському суду міста Києва.

8. Матеріали справи №910/13850/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 30.05.2022 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді А.О. Мальченко

Є.Ю. Шаптала