УХВАЛА

м. Київ

18.05.2022Справа № 910/13401/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., за участі секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Національного банку України

про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 910/13401/18

За позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного

захисту бізнесу "Дельта М"

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності,

Представники учасників справи:

від позивача (заявника): Ніколенко О.В;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) № 035 від 30.09.2015 року, укладений між відповідачаем-1 та відповідачем-2 за кредитним договором № 27/10-893А від 09.10.2007 року, а також про зобов`язання відповідача-1 повернути відповідачеві-2 документи, отримані згідно договору № 035 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між відповідачаем-1 та відповідачем-2 за кредитним договором № 27/10-893А від 09.10.2007 року, на підставі ст. ст. 203, 215, 216, 513, 514 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 31.10.2018 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 у справі № 910/13401/18 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю та визнано недійсним договір № 035 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Агенція комплексного захисту бізнесу Дельта М та Товариством з обмеженою відповідальністю Колекторська компанія Гарант; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Колекторська компанія Гарант (м. Київ, вул. Підлісна, 3; ідентифікаційний код 39971452) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Агенція комплексного захисту бізнесу Дельта М (м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корпус Б; ідентифікаційний код 35199148) документи, отримані згідно договору № 035 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Агенція комплексного захисту бізнесу Дельта М та Товариством з обмеженою відповідальністю Колекторська компанія Гарант за кредитним договором № 27/10-893А від 09.10.2007 року.

26.12.2019 на виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

16.02.2022 через відділ діловодства суду надійшла заява Національного банку України про визнання наказу, виданого на виконання Постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі №910/13401/18 в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, таким, що не підлягає виконанню.

Розпорядженням В.о керівника апарату Господарського суду міста Києва від 05-23/231/22 від 16.02.2022 у зв`язку з перебуванням судді Чебикіної С.О. у відпустці, проведено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого заява Національного банку України у справі №910/13401/18 передана на розгляд судді Лиськову М.О.

Ухвалою суду від 22.02.2022 розгляд вказаної заяви був призначений на 02.03.2022.

15.04.2022 відповідною ухвалою розгляд заяви був призначений на 18.05.2022.

У призначене судове засідання з`явився представник позивача та надав пояснення по суті заяви, просив її задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи не направили своїх представників для участі в судовому засіданні 18.05.2022, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, відповідно до частини 3 статті 328 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши заяву Національного банку України про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частина 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а саме: - якщо його (наказ) видано помилково; - якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Обґрунтовуючи подану заяву, Національний банк України вказує, що за наказом, виданим на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 910/13401/18 про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, стягувачем має бути Національний банк України, оскільки рішення суду ухвалено на його користь, а отже і наказ необхідно було видавати Національному банку України, однак вказаний наказ помилково було видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М".

У постанові Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 910/13401/18 судом була встановлена незаконність договору № 035 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-893А від 09.10.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" в силу приписів статті 216 Цивільного кодексу України, що свідчить про відсутність правових підстав володіння Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" переданими йому Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документами на підтвердження спірних майнових прав.

Так, наказом Господарського суду міста Києва № 910/13401/18 від 26.12.2019 зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно договору № 035 від 30.09.2015.

Як вбачається з наказу Господарського суду міста Києва № 910/13401/18 від 26.12.2019 стягувачем за вказаним наказом є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М".

02.12.2009 постановою правління Національного банку України №713 "Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" прийнято рішення з 07.12.2009 відкликати банківську ліцензію у АБ "Банк регіонального розвитку" та ініційовано процедуру ліквідації банку.

20.11.2013 між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку", Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Національним банком України було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрований за №3960 (надалі - "Договір управління").

Частиною 5 статті 1033 Цивільного кодексу України встановлено, що управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.

Відповідно до частини 2 статті 316 Цивільного кодексу України особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

З огляду на викладені положення вбачається, що з укладенням договору управління майном (майновими правами) та переданням такого майна управителю відповідна особа набуває статусу фактичного тимчасового власника такого майна, однак з обмеженими положеннями договору та закону повноваженнями щодо володіння та розпорядження ним для досягнення мети укладення відповідного правочину управління.

Отже, власником майна є Національний банк України, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (стягувач за наказом) є управителем такого майна та має діяти в інтересах власника.

Однак, як стверджує Національний банк України рішення суду залишається не виконаним в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно акту приймання-передачі по договору № 035 від 30.09.2015, оскільки останнім не було пред`явлено наказ Господарського суду міста Києва № 910/13401/18 від 26.12.2019 до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Положення частин 1, 2, 3 статті 329 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, оскільки наказ Господарського суду міста Києва № 910/13401/18 від 26.12.2019 стягувачем не пред`являється до виконання, то рішення суду в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, залишається без виконання понад 2 роки, що безумовно становить порушень прав та інтересів Національного банку України, з метою захисту яких і було ініційовано спір у даній справі.

Відповідно до частини 2 статті 1008 Цивільного кодексу України довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час, а пунктом 3 частини 1 статті 1006 Цивільного кодексу України визначено його обов`язок негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Таким чином, враховуючи триваюче невиконання рішення суду (понад 2 роки), невжиття Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" заходів щодо забезпечення примусового виконання рішення суду, як стягувачем за наказом, а також з урахуванням того, що саме Національний банк України є власником майна, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" є лише управителем такого майна (який має діяти в інтересах власника), то цілком обґрунтованим є висновок про втрату інтересу у Банку на існування у повіреного подальшого права на отримання таких документів, а тому саме на користь Банку такі документи мають бути повернуті.

Суд доходить висновку, що процесуальне право на пред`явлення наказу до виконання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" перейшло до Національного банку України, оскільки саме ця особа має безумовні права на одержання належних їй документів, і така особа, як довіритель в письмовій формі клопоче про припинення делегованих повіреному прав на одержання відповідного майна, а відтак існують підстави для висновку про припинення права Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" на пред`явлення наказу до виконання.

Оскільки суд дійшов висновку про припинення права Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" на пред`явлення наказу до виконання у зв`язку із переходом такого права до Національного банку України, то з метою належного виконання судового рішення доцільно видати такій особі новий наказ, адже неефективним будуть дії, спрямовані на повернення чи вилучення попереднього наказу суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Національного банку України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Національного банку України про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду міста Києва № 910/13401/18 від 26.12.2019 про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, за якою стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" таким, що не підлягає виконанню.

3. Видати Національному банку України наказ про примусове виконання рішення в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи із визначенням належного стягувача - Національного банку України.

Ухвала набирає законної сили 18.05.2022 та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 23.05.2022.

Суддя М. О. Лиськов