ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

/додаткова/

"06" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1816/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (вх. № 2-360/20 від 25.05.2022 року) про покладання на Фастівський ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123,126,124,129, 244, 344 ГПК, по справі №916/1816/17:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС

Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО

Відповідач 2: Приватне сільськогосподарське підприємство „ШЛЯХОВИК

Про: стягнення солідарно 37713,64 грн.

Представники сторін та органу ДВС не з`явились.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.09.2017 у справі №916/1816/17 стягнуто солідарно з Приватного сільськогосподарського підприємства „ШЛЯХОВИК та з Товариства з обмеженою відповідальністю „Совагро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС штрафу у сумі 1 804, 03 грн.; 1600 грн. судового збору та 2600 грн. витрат на послуги адвоката; стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства „ШЛЯХОВИК на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС 11 265, 69 грн. пені, 2 844, 73 грн. інфляційних втрат та 21799, 19 грн. 30%-річних.

25.09.2017 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 12.09.2017 у справі №916/1816/17 судом видано накази на примусове виконання рішення.

16.05.2022 року суд задовольнив скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС (вх. № 2-293/22), на бездіяльність державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року.

25.05.2022 року суд отримав заяву (вх. № 2-360/20) про покладання на Фастівський ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123,126,124,129, 244, 344 ГПК по справі №916/1816/17.

Заявник просить суд: стягнути із Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» судові витрати на правничу допомогу у розмір 9800 грн. згідно договору №30-11-2020/7 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 30 листопада 2020 року.

Суд призначив заяву до розгляду в судовому засіданні про що повідомив сторін та відповідний орган ДВС засобами поштового зв`язку та на наявні електронні адреси.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд виходить із наступного.

Як зазначалось вище, 16.05.2022р. господарським судом було розглянуто скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС (вх. № 2-293/22), на бездіяльність державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року.

Так, у поданій до суду скарзі (вх. № 2-293/22) Заявником було повідомлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону та/або Радами Адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання робіт). При цьому, позивачем також було повідомлено, що докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу будуть надані згідно вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України.

В подальшому, 25.05.2022р. до господарського суду від ТОВ Компанія „НІКО-ТАЙС надійшла заява про розподіл судових витрат у розмірі 9800,00 грн.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про дотримання позивачем порядку повідомлення та надання суду доказів на підтвердження понесення судових витрат на правову допомогу, що свідчить про наявність підстав для їх розподілу у порядку, встановленому процесуальним законодавством.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем було надано суду копія договору №30-11-2020/7 про надання адвокатських послуг, копія акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 18.05.2022р. до вказаного договору.

За вказаними доказами заявником здійснив витрати на професійну правничу допомогу на суму 9800,00 грн.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати; суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвала суду, відповідно до п.1 ч.1 ст.232 ГПК України є судовим рішенням.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Судова практика Верховного Суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Статтею 344 ГПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС про розподіл витрат шляхом присудження до стягнення з Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9800 гривень 00 коп.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 236 238, 244, 344 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" (вх. № 2-360/20 від 25.05.2022 року) про покладання на Фастівський ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123,126,124,129, 244, 344 ГПК, по справі №916/1816/17 задовольнити.

2. Стягнути з Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС: 9800 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягувачем за Ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд.40 оф.315 поштова адреса: 03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд.38, оф.23, ).

Боржником за Ухвалою є Фастівський Відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Суворова, 1; ).

Ухвала набрала законної сили 06.06.2022р.

та може бути оскаржена в порядку ст.ст.253-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 07.06.2022р.

Суддя О.А. Демешин