ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 червня 2022 року Справа № 903/230/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І. О., за участю секретаря судового засідання (помічника судді ) Хомич О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали по справі 903/230/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ», м. Ковель

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база», м. Ковель

про стягнення 163 751,08 грн.,

в с т а н о в и в:

08.04.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява б/н від 05.04.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ», в якій товариство просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» 163751,08 грн.

Ухвалою від 13.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.05.2022, запропоновано відповідачу на підставі ст.ст.165, 178 ГПК України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали подати відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, позивачу (на власний розсуд) відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

28.04.2022 відповідач подав відзив на позов, в якому позову не визнає, просить у його задоволенні відмовити.

Позивач процесуальним правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

11.05.2022 відповідач подав заяву про розподіл судових витрат.

В судовому засіданні з 11.05.2022 по 01.06.2022 було оголошено перерву.

12.05.2022 представник відповідача подав письмові пояснення від 12.05.2022.

23.05.2022 представник позивача подав заперечення на заяву відповідача про розподіл судових витрат.

23.05.2022 представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат, в якій на підставі ч.8 ст.129 ГПК України повідомляє про те, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані впродовж 5 днів після ухвалення рішення суду.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 163751,08 грн. безпідставно утримуваних коштів підлягає до задоволення.

24.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» як продавцем та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступник ТОВ «Ковельська ОТБ») як покупцем було укладено договір купівлі-продажу об`єктів нерухомості, а саме: складу металевого (площею 587,2 м. кв.); прохідної ( площею 11,7 м. кв.); складу Є-1 (площею 514,3 м. кв.); складу металевого (площею 933,4 м. кв.); складу С-1 (площею 1033,2 м. кв.), що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Кияна Володимира, 9, який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчуком С.В., зареєстрований в реєстрі за №1643(надалі - договір купівлі-продажу).

Пунктом 2.1. договору купівлі-продажу визначено, що вартість продажу майна за домовленістю сторін становить 163751,08 грн.

Відповідно до п.3.1. договору купівлі-продажу розрахунки за придбане майно здійснюються покупцем з відстроченням платежу. Покупець зобов`язується сплатити ціну майна на протязі 1-го місяця з дня підписання цього договору. Розрахунки за придбане майно здійснюються покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів па рахунок продавця.

Згідно із платіжним дорученням №55 від 31.07.2017 покупець - Ковельська оптово-торгова база Волинської облспоживспілки перерахувала на користь продавця - ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» кошти в сумі 163751,08 грн. в рахунок оплати вартості придбаного майна.

24.07.2018 на виконання умов договору купівлі-продажу ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» передала Ковельській оптово-торговій базі Волинської облспоживспілки майно: склад металевий, прохідну, склад С-1, склад металевий, склад Є-1, що знаходяться за адресою: Волинська обл., м.Ковель, провулок Володимира Кияна, 9, що підтверджується копією акту приймання-передачі майна.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 09.09.2021 по справі №159/6568/20 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.07.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки.

Постановою Північно - Західного апеляційного господарського суду від 28 грудня 2021 року у справі №159/6568/20 рішення Господарського суду Волинської області від 09 вересня 2021 року у справі №159/6568/20 в частині визнання недійсним договору купівлі- продажу залишено без змін.

Таким чином, відповідно до ст.284 ГПК України рішення Господарського суду Волинської області від 09 вересня 2021 року набрало законної сили 28.12.2021.

Претензією від 28 січня 2022 року позивач просив ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» повернути кошти в розмірі 163 751,08 грн. негайно, проте вказана вимога залишилася відповідачем без відповіді та задоволення.

Факт надіслання претензії відповідачу підтверджується копіями накладної Укрпошти від 28.01.2022, копією опису вкладення у рекомендований лист від 28.01.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі N 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі N 918/47/18, від 01.04.2019 у справі N 904/2444/18.

Згідно із частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Норми цієї статті підлягають застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи викладене, у спорі, що вирішується за вимогами про повернення безпідставно набутого майна, а саме: грошових коштів, як виконаного за недійсним (нікчемним) правочином на підставі пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України, сторонами цього спору: позивачем та належним відповідачем; як правило є сторони недійсного (нікчемного правочину), що здійснили односторонню або двосторонню (взаємну) передачу відповідного майна/грошових коштів.

При цьому позивач та належний відповідач у такому спорі визначається предметом вимоги, тобто предметом, повернення якого як виконаного за недійсним (нікчемним) правочином вимагається як безпідставно набуте майно/грошові кошти.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року у справі №'910/9544/19.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11,ч. ч.1, 2 ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням й правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі N 6-2978цс15, від 03.06.2016 у справі N 6-100цс15, від 06.02.2020 № 910/13271/18.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Для застосування зазначеної, норми, необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По- друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

Оскільки договір купівлі продажу від 24.07.2018 визнано судом недійсним, відповідач зобов`язаний повернути кошти в розмірі 163751,08 грн., отримані від позивача на виконання умов договору.

Аргументи відповідача, наведені у відзиві на позов та додаткових поясненнях, не спростовують тверджень позивача про безпідставне користування відповідачем коштами після визнання недійсним договору купівлі продажу.

Неповернення позивачем майна після визнання недійсним договору купівлі продажу може бути предметом окремого судового спору, проте не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача 163751,08 грн. безпідставно утримуваних коштів.

У зв`язку із задоволенням позову витрати, пов`язані з оплатою судового збору, на підставі ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово- торгова база» (45000, Волинська область, м. Ковель, пров. Володимира Кияна, 9, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» (45000, Волинська область, м. Ковель, пров. Володимира Кияна, 9, Код ) 163 751 грн. 08 коп. безпідставно утримуваних коштів, 2481 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 03.06.2022

Суддя І. О. Якушева