РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.05.2022Справа № 910/21978/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/21978/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Валтекс»

до Державного підприємства «Київський бронетанковий завод»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

31 грудня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Валтекс» (позивач) надійшла позовна заява № 4647/12 від 21.12.2021 року до Державного підприємства «Київський бронетанковий завод» (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 146 779,72 грн., з них: основного боргу - 141 240,00 грн. (сто сорок одна тисяча двісті сорок гривень), 3% річних - 1404,66 грн. (одна тисяча чотириста чотири гривні 66 копійок) та інфляційних втрат - 4135,06 грн. (чотири тисячі сто тридцять п`ять гривень 06 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № КБТЗ/ПСПС/21/110 від 21.07.2021 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/21978/21, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 766 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 року у справі № 910/21978/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 17.01.2022 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 01.02.2022 року (включно).

27.01.2022 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 200/81 від 25.01.2022 року, в якому відповідач зазначив, що заборгованість у розмірі 141 240,00 грн. відповідачем сплачена платіжним дорученням № 3073 від 28.12.2021 року, позовні вимоги в частині нарахованих штрафних санкцій визнав.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 7300 від 19.04.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні суд розглядає дану справу з перевищенням встановленого ст. 248 Господарського процесуального кодексу України строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Валтекс» (надалі - позивач, постачальник) та Державним підприємством «Київський бронетанковий завод» (надалі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № КБТЗ/ПСПС/21/110 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, зазначений у додатках до договору (специфікаціях), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити згідно даного договору.

Згідно з п. 5.1. договору оплата по даному договору здійснюється покупцем шляхом 100% оплати, у відповідності з рахунком-фактурою на товар протягом 30 календарних днів з моменту постачання товару, якщо інше не зазначено у специфікаціях. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця за банківськими реквізитами постачальника (п. 5.2. договору).

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2021 року, в частині поставок продукції, а в частині оплати - до повного виконання (п. 12.1. договору).

У відповідності до специфікації № 1 від 21.07.2021 року предметом поставки є черевики з натуральної шкіри на текстильній підкладці у кількості 500 пар на суму 141 240,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору поставки № КБТЗ/ПСПС/21/110 від 21.07.2021 року позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 141 240,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1522 від 22.07.2021 року. Товар за накладною за якістю та кількістю прийнятий відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи сторін на цій видатковій накладній.

За отриманий товар відповідач не розрахувався, а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 141 240,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати поставленого за договором поставки № КБТЗ/ПСПС/21/110 від 21.07.2021 року товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 141 240,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору поставки № КБТЗ/ПСПС/21/110 від 21.07.2021 року позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 141 240,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1522 від 22.07.2021 року.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п. 5.1. договору сторони визначили, що оплата по даному договору здійснюється покупцем шляхом 100% оплати, у відповідності з рахунком-фактурою на товар протягом 30 календарних днів з моменту постачання товару, якщо інше не зазначено у специфікаціях.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі статтею 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За приписами частини 1 статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Отже, виходячи з умов п. 5.1. договору, строк оплати товару за видатковою накладною № 1522 від 22.07.2021 року є таким, що настав 25.08.2021 року (21.08.2021 року - 24.08.2021 року перепадають на вихідні дні - на суботу, неділю, понеділок, вівторок).

Тобто відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з 26.08.2021 року.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 141 240,00 грн.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 28.12.2021 року відповідач платіжним дорученням № 3073 сплатив заборгованість за поставлений товар у розмірі 141 240,00 грн.

Таким чином, на момент винесення рішення у даній справі спір щодо суми заборгованості в частині 141 240,00 грн. відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 141 240,00 грн. припинив своє існування, суд дійшов висновку, що провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 141 240,00 грн. підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1404,66 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4135,06 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

В частині нарахування інфляційних втрат судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Зокрема, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 4135,06 грн.

Як вже зазначалося судом вище, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з 26.08.2021 року, тому саме з означеної дати правомірним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат, натомість позивач здійснює нарахування 3% річних з 22.08.2021 року, у зв`язку з чим суд дійшов висновку здійснити власний розрахунок 3% річних за період з 26.08.2021 року по 20.12.2021 року (граничний строк нарахування 3% річних визначений позивачем).

Здійснивши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 1358,23 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 46,43 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 5493,29 грн., з них: 3% річних - 1358,23 грн. (одна тисяча триста п`ятдесят вісім гривень 23 копійки) та інфляційних втрат - 4135,06 грн. (чотири тисячі сто тридцять п`ять гривень 06 копійок).

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вирішив повернути позивачу з Держаного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову про стягнення коштів.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1125,49 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/21978/21 за позовом № 4647/12 від 21.12.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Валтекс" до Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" про стягнення грошових коштів за договором поставки № КБТЗ/ПСПС/21/110 від 21.07.2021 року в частині стягнення основного боргу у розмірі 141 240,00 грн. (сто сорок одна тисяча двісті сорок гривень) у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" (ідентифікаційний код 14302667, адреса: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 34-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Валтекс" (ідентифікаційний код 32393877, адреса: 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2) грошові кошти: 3% річних - 1358,23 грн. (одна тисяча триста п`ятдесят вісім гривень 23 копійки), інфляційних втрат - 4135,06 грн. (чотири тисячі сто тридцять п`ять гривень 06 копійок) та судовий збір - 1125,49 грн. (одна тисяча сто двадцять п`ять гривень 49 копійок).

4. В іншій частині позові відмовити.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Валтекс" (ідентифікаційний код 32393877, адреса: 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень), сплачений платіжним дорученням № 3162 від 21.12.2021 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 910/21978/21.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 30.05.2022р.

Суддя О.В. Котков