ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2022 р. Справа№ 910/4810/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Попікової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Адд-Енергія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 (повний текст складено 22.11.2021)

у справі № 910/4810/21 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Адд-Енергія»

про стягнення 366 258, 90 грн, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (далі - АТ «Полтаваобленерго») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство «Адд-Енергія» (далі - ТОВ «НВП «Адд-Енергія») 366 258, 90 грн пені.

В обґрунтування заявлених вимог АТ «Полтаваобленерго» вказує на неналежне виконанням ТОВ «НВП «Адд-Енергія» зобов`язання з поставки товару у визначений укладеним сторонами договором поставки №3643 від 21.09.2020 строк.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 позовні вимоги АТ «Полтаваобленерго» до ТОВ «НВП «Адд-Енергія» задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ «НВП «Адд-Енергія» на користь АТ «Полтаваобленерго» 191 091,60 грн пені (неустойку) та 2 866,37 грн судового збору.

Задовольняючи вимоги про стягнення пені (неустойки) у сумі 191 091,60 грн, місцевий господарський суд вказав, що ТОВ «НВП «Адд-Енергія» свої зобов`язання за договором не виконало, товар АТ «Полтаваобленерго» у належний строк не передало, у зв`язку з чим листом №10-71/3749 від 18.02.2021 АТ «Полтаваобленерго» повідомило ТОВ «НВП «Адд-Енергія» про відмову від договору поставки №3643 від 21.09.2020, а також про відмову від подальшого прийняття виконання зобов`язань за цим договором. Отже, з 18.02.2021 у ТОВ «НВП «Адд-Енергія» відсутній обов`язок поставити АТ «Полтаваобленерго» товар за договором. Оскільки умовами п. 8.3 договору сторони передбачили стягнення з постачальника пені за порушення строків виконання зобов`язання з поставки товару та можливість стягнення штрафу за прострочення понад тридцять днів, вимоги АТ «Полтаваобленерго» про стягнення з відповідача пені (неустойки) є законними та обґрунтованими.

Господарський суд першої інстанції не погодився з розрахунком АТ «Полтаваобленерго» щодо заявленої до стягнення суми пені (неустойки) та вказав, що належним періодом для нарахування пені (неустойки) є 06.02.2021 (дата виникнення прострочення поставки) по 17.02.2021 (дата, яка передує відмові позивача від прийняття виконання зобов`язань відповідачем).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2021, ТОВ «НВП «Адд-Енергія» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій (з урахуванням заяви про уточнення вимог апеляційної скарги) просить оскаржуване рішення змінити в частині стягнення 191 091,60 грн та 2 866,37 грн судового збору, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Викласти резолютивну частину рішення в такій редакції: у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «НВП «Адд-Енергія» посилається на невідповідність оскаржуваного рішення процесуальному та матеріальному праву України.

Скаржник вказує, що умовами договору не передбачено можливості односторонньої відмови від договору. Посилаючись на ст. 655 ЦК України, апелянт зазначає, що покупець має право відмовитись від договору у разі відмови продавця передавати проданий товар. Однак ТОВ «НВП «Адд-Енергія» не відмовлялось передавати товар, а зміщення строку поставки відбулось внаслідок дій АТ «Полтаваобленерго», яке змінювало замовлення.

Скаржник вказує, що суд при розгляді справи суд відмовив у поновленні строку на подання відзиву на позовну заяву та залишив його без розгляду, чим порушив норми процесуального права, оскільки прийняв рішення без розгляду позиції та доводів ТОВ «НВП «Адд-Енергія».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4810/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ТОВ «НВП «Адд-Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 до надходження матеріалів справи №910/4810/21.

24.01.2022 матеріали справи №910/4810/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 апеляційну скаргу ТОВ «НВП «Адд-Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/4810/21 залишено без руху. Надано ТОВ «НВП «Адд-Енергія» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання доказів сплати судового збору відповідно до остаточних вимог апеляційної скарги. Попереджено ТОВ «НВП «Адд-Енергія», що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків апеляційної скарги, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 колегію суддів у складі: головуючий Євсіков О.О., судді Корсак В.А. (суддю Владимиренко С.В. замінено у зв`язку з перебуванням у відпустці) поновлено ТОВ «НВП «Адд-Енергія» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/4810/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «НВП «Адд-Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/4810/21. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/4810/21 до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

В Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан (Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) та продовженням строку дії воєнного стану (Укази Президента України №133/2022 від 14.03.2022 затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, №259/2022 від 18.04.2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 №2212-IX).

Наказом голови суду від 03.03.2022 №10 зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Наказом голови суду від 31.03.2022 №11 відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

З 04.04.2022 по 22.04.2022 включно головуючий суддя Євсіков О.О. перебував на лікарняному.

За вказаних обставин постанова у справі прийнята 06.06.2022.

Позиції учасників справи.

Від АТ «Полтаваобленерго» відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

21.09.2020 ТОВ «НВП «Адд-Енергія» (постачальник) та АТ «Полтаваобленерго» (покупець) уклали договір поставки №3643 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві електричне приладдя та супутні товари до електричного обладнання (шафи КТП) (код за ДК 021:2015-31680000-6) (далі - товар).

Номенклатурний перелік та кількість товару, який поставляється згідно з цим договором, передбачені у наведеній в договорі таблиці, покупець зобов`язується прийняти товар, що поставляється, і оплатити його вартість відповідно до умов цього договору (п. п. 1.2, 1.4).

Згідно з п. п. 2.1-2.3 договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, якість якого відповідає умовам, встановленим чинним законодавством до товару даного виду та тендерною документацією. Товар при поставці повинен супроводжуватись документами, сертифікатами якості та/або відповідності, що підтверджують якість та безпеку товару (у передбачених законодавством випадках). Комплектність товару, що поставляється, повинна відповідати технічній документації виробника товару, вимогам тендерної документації, а також вимогам технічного регламенту і технічних умов, що діють в Україні для даного виду товару, якими визначена комплектність.

Загальна сума договору встановлюється 3 184 860,00 грн з ПДВ (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки між покупцем та постачальником за цим договором здійснюються протягом 90 (дев`яносто) календарних днів після прийняття покупцем замовленого товару згідно з наданим постачальником рахунком-фактурою. Покупець має право здійснити передоплату в розмірі 100% вартості замовленого товару.

Поставка здійснюється одноразово або партіями на підставі письмової заявки покупця (допускається передача заявки факсом або електронною поштою). Постачальник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання заявки підтверджує одержану заявку та/або в цей же строк виставляє покупцю рахунок-фактуру на оплату, що буде вважатися підтвердженням заявки постачальником (п. 5.1 договору).

За умовами п. п. 5.2, 5.3 договору строк поставки товару становить 90 (дев`яносто) робочих днів з моменту підтвердження постачальником заявки від покупця. Поставка здійснюється за адресою: 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, центральний склад АТ «Полтаваобленерго».

Поставка супроводжується наступними відвантажувальними документами, що передаються покупцю разом з товаром: видаткова накладна; документи, надання яких передбачено розділом 2 договору (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 5.6 договору зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі товару в розпорядження покупця. Зобов`язання покупця вважаються виконаними з моменту оплати та прийняття поставленого товару.

Товар вважається прийнятим покупцем від постачальника після підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. Товар, що постачається, перевіряється покупцем під час приймання товару у місці доставки (п. 6.1 договору).

За умовами п. 6.2 договору у випадку виявлення невідповідності поставленого товару за кількістю/якістю покупець здійснює приймання товару з оформленням акта про виявлені розбіжності відповідно до вимог Інструкцій про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання та кількістю та якістю, затверджених постановами Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 №П-6 і від 25.04.1966 №П-7 зі змінами та доповненнями. На підставі зазначеного акта сторони вирішують питання про допоставку товару, заміну неякісного товару.

Постачальник здійснює поставку товару в комплектації, що зазначена в даному договорі, а також забезпечує наявність та передачу покупцю технічної та експлуатаційної документації, що входить до комплекту постачання виробників (п. 7.1 договору).

Згідно з п. 8.1 договору у випадку порушення умов договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

До даного договору можуть вноситись зміни або доповнення тільки за взаємною згодою сторін. Зміни і доповнення до договору набирають чинності з моменту їх підписання належним чином уповноваженими представниками сторін (п. 11.3 договору).

Відповідно до п. 11.5 договору повідомлення, які надсилаються відповідно до виконання умов договору, мають бути виконані у письмовій формі і вважатимуться переданими належним чином, якщо вони відправлені рекомендованим листом або доставлені в інший спосіб, погоджений сторонами.

Умовами п. 8.3 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання з поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Цей договір є укладеним з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками та діє до 31.12.2020 (п. 11.1 договору).

23.09.2020 АТ «Полтаваобленерго» передало ТОВ «НВП «Адд-Енергія» заявку на поставку товару на суму 3 184 860,00 грн.

28.09.2020 ТОВ «НВП «Адд-Енергія» виставило АТ «Полтаваобленерго» рахунок на оплату №243 на суму 3 184 860,00 грн.

19.02.2021 АТ «Полтаваобленерго» направило ТОВ «НВП «Адд-Енергія» вимогу (вих. №10-71/3749) від 18.02.2021, у якій вказало, що ТОВ «НВП «Адд-Енергія» повинно було поставити товар за договором до 05.02.2021 включно, однак зазначені зобов`язання за договором не виконало, товар не передало. АТ «Полтаваобленерго» у вказаній вимозі повідомило, що відмовляється (розриває) від договору, а також відмовляється від подальшого прийняття виконання ТОВ «НВП «Адд-Енергія» зобов`язань за договором. Також АТ «Полтаваобленерго» повідомило про нарахування на підставі п. 8.3 договору пені у розмірі 191 091,60 грн, яку просило сплатити у семиденний строк з дня отримання цієї вимоги.

Звертаючись з позовом у цій справі, АТ «Полтаваобленерго» послалось на вказані вище обставини та просило стягнути з ТОВ «НВП «Адд-Енергія» 366 258,90 грн пені.

24.05.2021 та 31.05.2021, тобто після спливу встановленого судом строку для подання відзиву на позов, від ТОВ «НВП «Адд-Енергія» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує та вказує, що АТ «Полтаваобленерго» навмисно внесло зміни в проектну документацію товару, що призвело до збільшення об`єму робіт за договором.

До поданого відзиву ТОВ «НВП «Адд-Енергія» додало копію листа (вих. №04) від 22.01.2021 «Щодо подовження строків поставки», у якому звернулось до АТ «Полтаваобленерго» з проханням внести зміни до договору поставки та подовжити строк поставки до 31.05.2021 шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору; докази направлення вказаного листа на адресу АТ «Полтаваобенерго» ТОВ «НВП «Адд-Енергія» не надало.

Також ТОВ «НВП «Адд-Енергія» додало до відзиву копії актів зауважень робочої комісії від 12.11.2020, від 07.12.2020 та від 20.01.2021 із зауваженнями по об`єкту та невідповідності проектній документації.

АТ «Полтаваобленерго» у відповіді на відзив зазначило, що посилання ТОВ «НВП «Адд-Енергія» на акти зауважень робочої комісії як на підставу для відмови у позові є безпідставними, оскільки ці зауваження фіксують факт невідповідності товару тендерній документації на закупівлю, тобто тендеру, на підставі якого було укладено договір. АТ «Полтаваобленерго» вказує, що сторони жодних умов договору не змінювали, а тому мали виконувати умови договору належним чином.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 55 цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ст. 265 ГК України).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно з 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 267 Господарського кодексу України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України (ч. 1 ст. 199 ГК України).

У частині 1 ст. 230 ГК України визначає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень ч. 2 ст. 546 ЦК України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а ч. 2 цієї норми визначає, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений ст. 627 ЦК України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені ч. 1 ст. 546 ЦК України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечити виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного суду від 25.06.2018 у справі №912/2483/18, від 23.04.2019 у справі №904/3565/18, від 29.05.2018 у справі №910/23003/16, від 19.09.2019 №904/5770/18.

У постанові від 23.04.2019 у справі №904/3565/18 Верховний Суд вказав, що тлумачення положень ч. 3 ст. 549 ЦК України в аспекті меж свободи договору дає можливість зробити висновок, що сторони у договорі можуть забезпечити за допомогою пені виконання негрошового зобов`язання.

У постанові від 25.06.2018 у справі №912/2483/17 про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання відповідачем поставки, Верховний Суд дійшов висновків, що сторони договору за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання. Оскільки факти порушення строків постачання підтверджено матеріалами справи, тому висновок суду апеляційної інстанції про стягнення з відповідача за порушення строків постачання штрафних санкцій, встановлених договором, у вигляді нарахування та стягнення неустойки відповідно до умов договору за весь час прострочення поставки товару, є законним та обґрунтованим.

У постанові від 29.05.2018 у справі №910/23003/16 про зобов`язання поставити товар та стягнути штрафні санкції у зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару за договором, Верховний Суд дійшов висновку, що сторони у договорі визначили відповідальність у вигляді неустойки від суми непоставленого товару, яка розраховується за кожний день прострочення поставки, тому суди дійшли правомірного висновку, що порушення постачальником зобов`язання з поставки є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором у вигляді нарахування та стягнення неустойки відповідно до умов договору за весь час прострочення поставки товару.

Суд встановив, що за умовами укладеного сторонами договору відповідач зобов`язався поставити позивачу товар у строк 90 робочих днів з моменту підтвердження постачальником заявки від покупця (що відбулось 28.09.2020), а покупець зобов`язався прийняти товар, що поставляється, і оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Таким чином, згідно з п. 5.2 договору відповідач був зобов`язаний передати позивачу товар у строк до 05.02.2021 включно.

Однак відповідач зобов`язання за договором не виконав, товар позивачу у належний строк не передав, у зв`язку з чим листом (вих. №10-71/3749) від 18.02.2021 позивач повідомив відповідача про відмову від договору, а також про відмову від подальшого прийняття виконання зобов`язань за цим договором. Отже, з 18.02.2021 у відповідача відсутній обов`язок поставити позивачу товар за договором.

Скаржник одним із доводів апеляційної скарги, які, на його думку, вказують про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення неустойки, зазначає, що внаслідок ініціювання покупцем зміни до проектної документації замовлення було збільшено строк виготовлення товару за договором. Також у відзиві на позовну заяву ТОВ «НВП «Адд-Енергія» вказувало про лист, з яким зверталось до АТ «Полтаваобленерго» та пропонувало укласти додаткову угоду щодо продовження строків поставки.

Колегія суддів відзначає, що ТОВ «НВП «Адд-Енергія» не надало у матеріали справи належних доказів на підтвердження таких доводів, оскільки Акт зауважень робочої комісії не є свідченням погодження сторонами у встановленому чинним законодавством порядку зміни проектної документації; докази направлення листа (вих. №04 від 22.01.2021) «щодо продовження строків поставки» не надано, відповідна додаткова угода між сторонами не укладена.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у покупця права на відмову від договору, а відтак відсутність підстав для задоволення позову, колегія суддів зазначає, що у будь-якому разі, незалежно від того, чи відмовився покупець від договору чи ні, постачальник допустив прострочення поставки товару у визначений цим договором строк, у зв`язку з чим підлягають до застосування передбачені сторонами наслідки такого порушення зобов`язання.

Апеляційний суд, здійснюючи перегляд справи у встановлених ст. 269 ГПК України межах, відзначає, що ТОВ «НВП «Адд-Енергія» оскаржує рішення місцевого господарського суду частково, у межах присудженої до стягнення суми пені (191 091,60 грн) за період з 06.02.2021 по 17.02.2021.

Умовами п. 8.3 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання з поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,5% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Колегія суддів при цьому відзначає, що оскільки у даному випадку сторони погодили штрафні санкції (неустойку) за порушення строків поставки товару, тобто за неналежне виконання негрошового зобов`язання, дія Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» на спірні правовідносини не поширюється (колегія суддів у цьому керується висновками Верховного Суду у постанові від 17.09.2020 у справі №922/3548/19).

Здійснивши перевірку наданого АТ «Полтаваобленерго» та здійсненого господарським судом першої інстанції розрахунку пені (неустойки), колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня (неустойка) у розмірі 191091,60 грн за період з 06.02.2021 по 17.02.2021.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд не прийняв до розгляду поданий ТОВ «НВП «Адд-Енергія» відзив та прийняв рішення без розгляду позиції та доводів відповідача, колегія суддів зазначає таке.

Провадження у справі, що розглядається, відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2021, якою вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; ухвалено відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження надати суду обґрунтований письмовий відзив на позовну заяву.

Докази отримання вказаної ухвали ТОВ «НВП «Адд-Енергія» у матеріалах справи відсутні.

06.05.2021 ТОВ «НВП «Адд-Енергія» уклало з адвокатом Герасимчук І.Ю. договір на надання правової допомоги.

07.05.2021 від представника відповідача до Господарського суду міста Києва надійшла заява про вступ у справу як представника із проханням про поновлення строку для подання відзиву на позов.

24.05.2021 (сформовано в системі «Електронний суд» 21.05.2021) та 31.05.2021 (відправлено засобами поштового зв`язку 26.05.2021) від ТОВ «НВП «Адд-Енергія» до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що позивач навмисно вніс зміни в проектну документацію товару, що призвело до збільшення об`єму робіт за договором.

Колегія суддів, зважаючи на відсутність доказів отримання відповідачем копії ухвали від 31.03.2021 позбавлена можливості встановити обставини щодо пропуску відповідачем строку на подання відзиву на позовну заяву, однак також зважає на дати укладення відповідачем з адвокатом договору про надання правової допомоги, подання представником заяви про вступ у справу та дати подання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи надала оцінку доводам відзиву, яка наведена за текстом цієї постанови.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Адд-Енергія» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі № 910/4810/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі № 910/4810/21 залишити без змін.

3 Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на апелянта.

4. Справу №910/4810/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

О.В. Попікова