ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 року м. Дніпро Справа № 904/6247/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2021р. (повний текст складено - 14.12.2021р., суддя - Назаренко Н.Г.)

у справі № 904/6247/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення штрафних санкцій у сумі 807 930,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2021р. у справі № 904/6247/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом в розумінні частини 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронний даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. З огляду на умови п. 5.2. договору щодо поставки товару за наявності заявки покупця, відправленої на електронну адресу постачальника, та вимоги до електронного документа, встановлені положеннями Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», матеріалами справи не підтверджується відправлення позивачем відповідачу заявки на поставку товару в електронному вигляді. Отже, визначений п. 5.2. договору строк поставки не почав свій перебіг. Позивачем також не виконано зобов`язання щодо відправки поштою заявок на поставки товару. Таким чином, позивачем порушено зобов`язання щодо відправки поштою (рекомендованою кореспонденцією) заявок, передбачене п. 5.2.3. договору від 28.07.2020 за №Л/НХ-20308/НЮ.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2021р., задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" судові витрати.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- незважаючи на те, що сторони узгодили умови відправки заявок через електронні поштові скриньки, відповідач робить помилковий висновок, що до п. 5.2. договору повинні застосовуватися положення ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Згідно ст. 2 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», сфера його застосування поширюється на правовідносини, що виникають в процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів. Однак, заявки на поставку товару №НХ Льв-1/4692 від 30.07.2020, №НХ Лтв-1/4901 від 06.08.2020, № НХ Льв-1/5018 від 13.08.2020, №НХ Льв-1/5205 від 20.08.2020 мають паперову форму виразу та підписані уповноваженими особами, лише її відправка здійснювалась через електронну адресу, що не дає підстав вважати про статус даної заявки як електронного документа. Вищезазначена заявка була підписана власноручно уповноваженими на те особами, і в такому випадку не потребувала накладення електронного цифрового підпису;

- здійснивши часткову поставку продукції, що передбачена у заявці і в тому самому асортименті, що визначений у договорі, відповідач тим самим визнав існування спірних заявок. Поставка товару згідно оспорюваних відповідачем заявок підтверджується актами приймання-передачі товару, які знаходяться в матеріалах справи (про що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях);

- без заявки позивача, ТОВ «М-Лит» не мав права самостійно обирати строк поставки, обсяг товару та конкретне місце поставки. Тобто, за відсутності заявки, у відповідача не було би обов`язку виконувати договір і його невиконання не тягне за собою відповідальності;

- накладення електронного цифрового підпису повинно бути обумовлене сторонами у договорі, однак, сторони встановили інший спосіб надсилання заявок на поставку;

- додаткові пояснення, надані відповідачем, суперечать ст. 165 ГПК України та не можуть бути розглянуті судом, а також братись ним до уваги як спростування тих обставин, які зазначені позивачем в позовній заяві.

2.2. Узагальнені доводи учасників провадження у справі, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та запереченні на відзив.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що жодних належних та допустимих письмових доказів на підтвердження направлення на електронну пошту відповідача заявок №НХ Льв-1/4692 від 30.07.2020, №НХ Льв-1/4901 від 06.08.2020, №НХ Льв-1/5018 від 13.08.2020, №НХ Льв-1/5205 від 20.08.2020, в розумінні положень ГПК України, апелянтом не було надано до суду першої інстанції під час здійснення розгляду даної судової справи. Умовами п. 5.2.3. договору № Л/НХ-20308/НЮ від 28.07.2020 передбачено направлення покупцем заявок засобами поштового зв`язку (листом з рекомендованим повідомленням про вручення). Проте, позивачем зазначене зобов`язання виконано не було, що підтверджується відсутністю посилання позивача в позовній заяві на відправку заявок засобами поштового зв`язку; неотриманням відповідачем заявок позивача засобами поштового зв`язку; відсутністю в матеріалах справи поштових квитанцій, опису вкладення на підтвердження відправлення заявок рекомендованою кореспонденцією. З доданих до позову скріншотів електронної пошти неможливо встановити факт їх направлення саме з електронної адреси позивача () на електронну адресу відповідача, та відповідно отримання цих заявок відповідачем, що є порушенням позивачем умов п. 5.2.3. договору. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами той факт, що ним відправлялись, а відповідачем було отримано вище вказані заявки на поставку товару за договором.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022р. відкрито апеляційне провадження у справі. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 13.04.2022р.

Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022р. Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022р. №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022р. Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022р. ще на 30 діб.

За наказом голови суду №14 від 04.03.2022р. розгляд справ у відкритих судових засіданнях, призначених Центральним апеляційним господарським судом з 09.03.2022р. не відбувався, у зв`язку з наявністю обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України до усунення зазначених обставин.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2022р. розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2021р. у справі №904/6247/21 призначено в судове засідання на 25.05.2022р.

Ухвалою суду від 25.05.2022 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.06.2022 року.

В засіданні суду 01.06.2022 року представники сторін надали пояснення по апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 01.06.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Між позивачем (далі - позивач, покупець) та відповідачем (далі - відповідач, постачальник), (разом іменовані - сторони) укладено договір поставки №Л/НХ-20308/НЮ від 28.07.2020 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується у 2020 році поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікації №1 (Додаток №1 до даного договору), а покупець - прийняти і оплатити такий товар (пункт 1.1 договору).

Сума цього договору на момент його підписання становить 3428490,00грн. (пункт 3.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань (пункт 10.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Пунктом 5.2 договору визначено, що поставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі наданої письмової заявки покупця, яка вважається дозволом на поставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару, але не пізніше строку дії договору.

Згідно пункту 5.2.1 договору зі сторони покупця заявку підписують з урахуванням вимог Статуту покупця щонайменше дві такі уповноважені особи: директор виконавчий регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), перший заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки).

Відповідно до пункту 5.2.3 договору заявка покупця, яка вважається дозволом на поставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару, здійснюється з електронної адреси покупця () на електронну адресу постачальника (), з подальшою її відправкою поштою (рекомендованою кореспонденцією). Датою подання заявки відповідно до пункту 5.2 договору є дата відправлення її на електронну пошту постачальника.

В позовній заяві позивач стверджує, що ним було направлено на електронну адресу відповідача:

- 30.07.2020 року заявка на поставку №НХЛьв-1/4692 колодок гальмівних чавунних типу «М» у кількості 1300шт. на суму 685698,00 грн.;

- 06.08.2020 заявка на поставку №НХЛьв-1/4901 колодок гальмівних чавунних типу «М» у кількості 1300 шт. на суму 685698,00 грн.;

- 13.08.2020 заявка на поставку №НХЛьв-1/5018 колодок гальмівних чавунних типу «М» у кількості 900 шт. на суму 474714,00 грн.;

- 20.08.2020 заявка на поставку №НХЛьв-1/5205 колодок гальмівних чавунних типу «М» у кількості 3000 шт. на суму 1 582 380,00 грн.

Згідно з Актами приймання-передачі №1-7 від 13.08.2020р., 02.09.2020р., 17.09.2020р., ,9.10.2020р., 21.10.2020р., 27.10.2020р., 29.10.2020р. відповідачем було поставлено позивачу товар - колодка гальмівна чавунна типу М на загальну суму 3 428 490,00 грн.

Позивач вважає, що відповідач не виконав зобов`язання перед позивачем, передбачені розділом 1 Договору, а саме не поставив своєчасно товар, зазначений в Специфікації №1 до договору.

Пославшись на п. 7.1. Договору, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 20% від суми договору на суму 685698,00 грн. Також на підставі п. 7.2. Договору за порушення строку поставки товару за даним договором позивачем нарахована пеня у розмірі 0,1% вартості товару на суму 122 807,36 грн. разом нараховано штрафних санкцій на суму 807930,53 грн.

Несплата нарахованих позивачем штрафних санкцій стала підставою для звернення його до господарського суду з даною позовною заявою.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які учасники провадження у справі посилаються в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство «Укрзалізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «М-Лит» укладено договір №Л/НХ-20308/НЮ від 28.07.2020 року, який за своєю правовою природою є договором поставки. Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ч. 1 ст. 655 ЦК України)

Положеннями ст. 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. ст. 509, 526 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Пунктом 5.2. договору сторони визначили, що поставка проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі наданої письмової заявки покупця, яка вважається дозволом на поставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару, але не пізніше строку дії договору.

Заявка покупця, яка вважається дозволом на поставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару, здійснюється з електронної адреси покупця () на електронну адресу постачальника (), з подальшою її відправкою поштою (рекомендованою кореспонденцією). Датою подання заявки відповідно до п. 5.2. вважається дата відправлення її на електронну адресу постачальника.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Матеріали справи містять письмові заявки покупця №НХЛьв-1/4692 від 30.07.2020 року, №НХЛьв-1/4901 від 06.08.2020 року, №НХЛьв-1/5018 від 13.08.2020 року, №НХЛьв-1/5018 від 13.08.2020 року.

На підтвердження відправки вищезазначених заявок засобами електронного зв`язку позивачем надано скріншоти електронної пошти, що дає змогу встановити адресата - та дату направлення таких заявок.

Відповідно до положень абз. 1,2 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. (абз. 1,2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Статтею 96 ГПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Таким чином, приписами законодавства встановлено, що саме накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа, а електронні докази повинні бути подані в оригіналі або в електронній копії, з обов`язковим накладенням електронного цифрового підпису.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що надана позивачем роздруківка електронного листування (скріншоти) не може бути використана як доказ у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення. Вищенаведеним спростовуються доводи апелянта про те, що оскільки заявка була підписана власноручно уповноваженими на те особами, то вона, в такому випадку, не потребувала накладення електронного цифрового підпису.

Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення спірних заявок поштою (рекомендованою кореспонденцією), що прямо передбачено п. 5.2. договору.

За таких обставин, позивачем не дотримано порядку надання письмової заявки покупця, яка вважається дозволом на поставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару, а тому неможливо визначити початок перебігу строку поставки товару.

Разом із тим відповідач поставив позивачу товар за договором №Л/НХ-20308/НЮ від 28.07.2020р. в період з 13 серпня 2020 року по 29 жовтня 2020 року на загальну суму 3428490,00 грн. про що свідчать Акти приймання-передачі №1-7.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 7.1 договору сторони узгодили, що за невиконання постачальником своїх зобов`язань за договором, передбачених розділом 1 цього договору, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми договору.

За порушення строку поставки товару за даним договором, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення поставки товару понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Позивачем було нараховано штрафні санкції відповідачу за невиконання взятих на себе згідно договору зобов`язань на загальну суму 807930,53 грн.

Позивач зазначає, що підставою для нарахування відповідачу штрафу на суму 685698,00 грн. є невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, передбачених розділом 1 Договору.

Проте, розділ 1 Договору встановлює зобов`язання ТОВ «М-Лит» поставити у 2020 році покупцеві товар, зазначений в Специфікації №1 у кількості 6500 шт.

Позивач у позовній заяві не вказує, яке з передбачених розділом 1 Договору зобов`язань не було виконано відповідачем.

Щодо нарахування позивачем пені та штрафу на суму 122807,36 грн. відповідно до умов п. 7.2. Договору за порушення строку поставки товару, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом про необґрунтованість такого нарахування з огляду на не дотримання позивачем встановленого договором порядку надання письмових заявок про поставку товару. При цьому, сам факт здійснення відповідачем поставки товару не свідчить про час отримання ним електронних заявок на поставку товару та не виключає необхідності надання позивачем письмової заявки відповідно до умов п. 5.2. Договору.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про те, що у зв`язку з відсутністю доказів порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині строків поставки, які визначено п. 5.2. договору, підстави для нарахування та стягнення штрафних санкцій з відповідача відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2021р. у справі №904/6247/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 06.06.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков