ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 Справа № 908/3252/21

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «АВІС», м. Вінниця
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Діва-Агролан», м. Кам`янка Бузька, Львівська обл.
про:стягнення штрафу за договором контрактації сільськогосподарської продукції №ДА-22 від 04.05.2020
Суддя Р.В. Крупник Секретар О.О. Шевчук
Представники сторін:
від позивача:О. В. Волошенюк адвокатка;
від відповідача:не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

У листопаді 2021 ТОВ підприємство «АВІС» звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовом до ТОВ «Діва-Агролан» про стягнення 966800,00 грн. штрафу за договором контрактації сільськогосподарської продукції №ДА-22 від 04.05.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.11.2021 у справі №908/3252/21 матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №908/3252/21 передано на розгляд судді Р.В. Крупнику.

Ухвалою від 13.12.2021 позовну заяву ТОВ підприємство «АВІС» залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 04.02.2022.

04.02.2022 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності судді Крупника Р.В. (ЛН №3839607-1).

Ухвалою від 16.02.2022 суд призначив підготовче засідання у справі на 04.03.2022, та задовольнив клопотання представниці ТОВ підприємство «АВІС» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

24.02.2022 Російська Федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку із цим, ухвалою від 04.03.2022 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання у справі відклав на 11.04.2022.

Ухвалою від 11.04.2022 підготовче провадження у справі відкладено на 06.05.2022.

Ухвалою від 06.05.2022 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 30.05.2022.

Ухвалою від 19.05.2022 суд задовольнив клопотання представниці ТОВ підприємство «АВІС» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання призначене на 30.05.2022 представниця позивача з`явилась, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач явки повноважного представника у судове засідання призначене на 30.05.2022 не забезпечив.

Суд зазначає, що попри те, що відповідач не з`явився у жодне із призначених у даній справі судових засідань, матеріалами справи підтверджується факт отримання ним ухвал суду, в яких відображався хід розгляду справи.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 04.05.2020 між позивачем (сторона-1) та відповідачем (сторона-2) укладено договір контрактації сільськогосподарської продукції №ДА-22 від 04.05.2020, за яким сторона-1 зобов`язувалася передати стороні-2 посівний матеріал високоолеїнового соняшника (посівний матеріал) та здійснити розрахунок за поставлений стороною-2 соняшник, вирощений із посівного матеріалу, а сторона-2 зобов`язується прийняти посівний матеріал й використати його за цільовим призначенням, встановленим даним договором, здійснити за нього розрахунок та поставити стороні-1 соняшник, вирощений із посівного матеріалу.

На виконання умов договору відповідачеві було передано посівний матеріал загальною вартістю 868000,00 грн., однак всупереч взятих на себе зобов`язань останній не здійснив розрахунку за посівний матеріал. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.09.2021 у справі №908/1073/21 з на користь ТОВ підприємство «АВІС» стягнуто, зокрема, 868000,00 грн. боргу за посівний матеріал.

У позовній заяві позивач зазначає, що за договором сторона-2 зобов`язувалася своєчасно, належним чином засіяти ділянку розміром 400 га посівним матеріалом, з найменшими втратами виростити, зібрати врожай соняшника та поставити соняшник стороні-1 наступним чином: 50% від загального обсягу врожаю до 01.01.2021, решту 50% до 01.05.2021. Оскільки у встановлені у договорі строки соняшник зі сторони-2 поставлений не був, позивач, на підставі п. 7.5. договору просить суд стягнути з відповідача 880000,00 грн. штрафу за непоставку соняшника та на підставі п. 7.6. договору 86800,00 грн. штрафу за нецільове використання посівного матеріалу, всього 966800,00 грн.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзив на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

04.05.2020 між позивачем (контрактант, сторона-1) та відповідачем (виробник, сторона-2) укладено Договір контрактації сільськогосподарської продукції №ДА-22 (надалі Договір), згідно якого сторони домовилися, що в порядку та на умовах, зазначених у даному договорі:

- сторона-1 зобов`язується передати стороні-2 посівний матеріал високоолеїнового соняшника та здійснити розрахунок за поставлений стороною-2 соняшник, вирощений із посівного матеріалу (п. 1.1.1. Договору);

- сторона-2 зобов`язується прийняти посівний матеріал й використати його за цільовим призначенням, встановленим даним договором, здійснити за нього розрахунок та поставити стороні-1 соняшник, вирощений із посівного матеріалу (п. 1.1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору найменування, кількість предмету договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру, ціна одиниці виміру та загальна сума предмету договору визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних, актах приймання-передачі та/або інших товарно-супровідних документах, які є невід`ємною частиною даного договору.

04.05.2020 сторони погодили Специфікацію №1 до Договору, у якій передбачили передачу відповідачу посівного матеріалу «Насіння соняшника Дует СL» кількістю 200 посівних одиниць загальною вартістю 868000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору сторона-1 зобов`язується передати стороні-2 посівний матеріал у кількості 200 посівних одиниць з метою його посіву на земельній ділянці розміром 400 га. Ціна одиниці посівного матеріалу та загальна вартість всієї його партії зазначається у специфікації та/або видатковій накладній.

Згідно видаткової накладної №AV000001226 від 06.05.2020 позивач передав, а відповідач прийняв товар «Насіння соняшника Дует СL» кількістю 200 шт., вартістю за одиницю 4340,00 грн. з ПДВ, загальною вартістю 868000,00 грн. з ПДВ.

Факт належного виконання позивачем свого обов`язку передати відповідачу посівний матеріал високоолеїнового соняшника за Договором підтверджується також рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.09.2021 у справі №908/1073/21 за позовом ТОВ підприємства «АВІС» до ТОВ «Діва-Агролан» про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили.

Умовами п. 2.2. Договору передбачено, що сторона-2 зобов`язується:

- своєчасно та в повному обсязі прийняти від сторони-1 посівний матеріал та використати його виключно за цільовим призначенням. Цільовим призначенням/використанням посівного матеріалу у контексті даного договору є посів посівного матеріалу, вирощення із нього соняшника й поставки всієї його кількості виключно стороні-1 (пп. 2.2.1 Договору);

- своєчасно і належним чином засіяти земельну ділянку розміром 400 га посівним матеріалом (пп. 2.2.2. Договору);

- поставити соняшник, вирощений із посівного матеріалу, виключно стороні-1 у такому порядку:

- 50% від загального обсягу врожаю соняшника до 01.01.2021;

- 50% від загального обсягу врожаю соняшника до 01.05.2021;

- поставити вирощений із посівного матеріалу соняшник та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 400 га у загальній кількості із розрахунку двадцять п`ять центнерів з одного гектару власними транспортними засобами та за власний рахунок виключно на адресу виробничих потужностей сторони-1, а саме: Вінницька обл., смт Крижопіль, вул. Тютюника, 88 (пп. 2.2.6. Договору).

Згідно із п. 6.5. Договору факт приймання-передачі предмету договору підтверджується оформленими належним чином видатковими накладними.

У даній справі, позивач звернувся до суду із позовом із вимогою про стягнення із відповідача штрафу за Договором за непоставку відповідачем товару у строки обумовлені в договірному порядку сторонами, а також за використання товару не за цільовим призначенням.

Умовами п. 7.5. Договору передбачено, що у разі якщо сторона-2 не поставила та/або недопоставила стороні-1 соняшник у кількості та/або строки, передбачені даним договором, вона зобов`язана протягом семи календарних днів від дня отримання від сторони-1 відповідної письмової вимоги сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти відсотків від ринкової вартості не переданого стороні-1 соняшника у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 400 (чотириста) га при врожайності 2,0 т з одного га та вартості 11000,00 грн. (одинадцять тисяч) за одну тону.

Згідно із п. 7.6. Договору у разі якщо сторона-2 не поставила та/або недопоставила стороні-1 соняшник у кількості та/або строки, передбачені даним договором, вважається, що вона використала посівний матеріал не за цільовим призначенням й зобов`язана протягом семи календарних днів від дня отримання від сторони-1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості посівного матеріалу за його нецільове використання.

Позивач направив на адресу відповідача вимогу вих. №73 від 02.02.2021, у якій вимагав здійснити негайну поставку соняшника у кількості 400 т та сплатити на підставі п. 7.5. Договору штраф у розмірі 880000,00 грн., а також штраф у розмірі 86800,00 грн. на підставі п. 7.6. Договору за неналежне виконання договірного зобов`язання.

Вказану вимогу відповідач отримав 10.02.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення, однак жодних дій спрямованих на її виконання не здійснив.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено Договір контрактації сільськогосподарської продукції № ДА-22 від 04.05.2020.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 713 ЦК України за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов`язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору. До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Схожі положення передбачені також ч. 2 ст. 272 ГК України.

Умовами Договору передбачено, що позивач зобов`язувався передати відповідачу посівний матеріал високоолеїнового соняшника та здійснити розрахунок за поставлений відповідачем соняшник, вирощений із посівного матеріалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

У Специфікації №1 від 04.05.2020 до Договору сторони погодили передачу відповідачу посівного матеріалу «Насіння соняшника Дует СL» кількістю 200 посівних одиниць.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свій обов`язок та передав відповідачу вказаний вище посівний матеріал у кількості 200 посівних одиниць, що підтверджується видатковою накладною №AV000001226 від 06.05.2020. Окрім цього, в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України вказана обставина підтверджується також рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.09.2021 у справі №908/1073/21.

Що стосується відповідача, то згідно умов Договору він зобов`язувався прийняти посівний матеріал від позивача, використати його за цільовим призначенням, а саме для засіву земельної ділянки розміром 400 га, вирощення із нього соняшника та поставки соняшника виключно позивачу у загальній кількості із розрахунку двадцять п`ять центнерів з одного гектару, а саме 1000 т (400 га х 25 ц (2,5 т)), а також поставити соняшник, вирощений із посівного матеріалу, у визначеному порядку, зокрема у розмірі 50% від загального обсягу врожаю (500 т) до 01.01.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач, не дотримався свого обов`язку за Договором, а саме не поставив позивачу товар в обумовлені сторонами строки у визначеному розмірі та, враховуючи зміст пп. 2.2.1 Договору, порушив свої обов`язок щодо цільового використання наданого йому посівного матеріалу.

Доказів посіву посівного матеріалу, вирощення із нього соняшника та його поставки в обумовлених обсягах позивачу відповідачем до суду подано не було.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 274 ГК України за нездачу сільськогосподарської продукції у строки, передбачені договором контрактації, виробник сплачує контрактанту неустойку в розмірі, встановленому договором, якщо інший розмір не передбачений законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Позивач направив на адресу відповідача вимогу вих. №73 від 02.02.2021 про сплату 880000,00 грн. штрафу за непоставку соняшника на підставі п. 7.5. Договору та 86800,00 грн. штрафу за нецільове використання посівного матеріалу на підставі п. 7.6. Договору.

Зі змісту позову вбачається, що позивач визначає суму штрафу на підставі п. 7.5. Договору виходячи із наступного розрахунку: 400 га х 2,0 т х 11000,00 грн. х 20%/100. При цьому, він враховує вимоги пп. 2.2.5 Договору про поставку соняшника у розмірі 50% від загального обсягу врожаю соняшника до 01.01.2021 та ділить загальну суму штрафу наполовину.

Обрахування суми штрафу на підставі п. 7.6. Договору позивач здійснює наступним чином: 100 п.о. х 4340,00 грн. х 20%/100. При цьому, він виходить із того, що для засівання двох гектарів землі передбачається одна посівна одиниця.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків за Договором, не вчинив жодних дій спрямованих на виконання вимоги позивача, не висловив жодних заперечень щодо розрахунку штрафу та не подав відповідного контррозрахунку, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення із ТОВ «Діва-Агролан» штрафу у розмірі 966800,00 грн., який згідно перерахунку суду визначений позивачем правильно.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що при зверненні до суду із позовом ТОВ підприємство «АВІС» сплатило 14502,00 грн. судового збору, а також враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Що стосується стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу визначений позивачем при поданні позовної заяви становить 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як передбачено ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із позовною заявою, позивач подав до суду клопотання про стягнення із відповідача витрат на послуги адвоката, у якому він просить стягнути із відповідача 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також Опис наданих послуг, згідно із яким станом на 02.11.2021 йому надано послуги з професійної правничої допомоги, які включають збір та правовий аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи (16 год.); надання усних консультацій та роз`яснень щодо правових питань, що стосуються справи (2 год.); складання позовної заяви із формуванням додатків (8 год.); прийняття участі у судових засіданнях.

Фактично, вказаний Опис складений перед початком розгляду справи та містить опис наданих адвокатом послуг станом на момент подання позову.

На підтвердження факту надання представницею позивача професійної правничої допомоги на вказану вище суму до суду подано:

1) Договір про надання правової допомоги №К-12 від 17.03.2021 (надалі Договір №К-12), згідно із яким адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та законних інтересів останнього в судах всіх інстанції, державної виконавчої служби, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування у справі за позовом клієнта до ТОВ «Діва-Агролан» про стягнення коштів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах визначених договором. Номер справи зазначається в ухвалі господарського суду про відкриття провадження (п. 1.1. Договору №К-12).

Правова допомога полягає у зборі та правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи; наданні усних та письмових консультацій та роз`яснень щодо правових питань, що стосуються справи; складанні необхідних для справи процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв тощо; виконанні окремих доручень клієнта, що стосуються справи; представництві інтересів клієнта в судах всіх інстанцій, державної виконавчої служби, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань, що стосуються справи (п. 1.2. Договору №К-12).

Відповідно до п. 3.1 Договору №К-12 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі десять тисяч гривень в якості попередньої оплати шляхом видачі коштів з каси клієнта із зазначенням відповідного призначення платежу.

2) видаткові касові ордери від 17.03.2021 на суму 9900,00 грн. та від 18.03.2021 на суму 100,00 грн., якими підтверджується факт отримання представником позивача грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у справі за позовом до ТОВ «Діва-Агролан» на загальну суму 10000,00 грн.

3) Акт (звіт) приймання-передачі наданих послуг від 16.05.2022 до Договору №К-12, яким визначена остаточна сума судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та у якому відображено перелік наданих адвокаткою послуг, які окрім тих, що визначені у вказаному вище Описі наданих послуг (із тією самою кількістю часу, витраченого на їх надання), включать також такі послуги як складання вимоги про сплату заборгованості (4 год.); організація та проведення переговорів між сторонами справи (8 год.).

У матеріалах справи наявні також копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Волошенюк О.В. серії ВН №000116 від 18.01.2017, а також довіреності від 17.03.2021.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Суд зазначає, що відповідач не заперечив щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, незважаючи на те, що позивач направляв йому клопотання про стягнення витрат на послуги адвоката разом із позовною заявою.

Враховуючи те, що понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено документально, розмір гонорару не виходить за межі розумності, є співмірним з ціною позову та складністю справи, заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі від відповідача до суду не надходили, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000,00 грн.

Керуючись ст. 4, 74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діва-Агролан» (80400, Львівська обл., м. Кам`янка-Бузька, вул. Ярослава Мудрого, буд. 56; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «АВІС» (21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 150; ) 966800,00 грн. штрафу, 14502,00 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2022.

Суддя Крупник Р.В.