ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2022 р. Справа№ 910/6647/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Мельничук О.С.

за участю представників:

від позивача - Кирищук В.П.,

від відповідача - не з`явились,

від приватного виконавця - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 (повний текст ухвали складено 13.12.2021)

про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бандоли Олександра Олександровича

у справі № 910/6647/17 (суддя Морозов С.М.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1"

про стягнення 21 255,46 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2017 році Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" про стягнення 21 255, 46 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року у справі №910/6647/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено в повному обсязі та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 19 338, 13 грн. суми основного боргу, 1 479, 25 грн. інфляційних втрат, 438, 08 грн. 3% річних та 1 600, 00 грн. судового збору.

07.07.2017 року на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

15.11.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" подано скаргу на дії приватного виконавця, в якому скаржник просить суд:

- поновити строк звернення зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бондоли Олександра Олександровича;

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ від 07.07.2017 року №910/6647/17;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бондоли Олександра Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП65587290.

Скарга обґрунтована тим, що наказ Господарського суду міста Києва від 07.07.2017 року №910/6647/17 дійсний для пред`явлення до виконання до 08.07.2020 року, тоді як приватний виконавець всупереч строку пред`явлення виконавчого листа, розглянувши заяву стягувача про примусове виконання рішення, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№65587290 від 26.05.2021 року. Також скаржник вважає, що він виплатив борг ще у 2014 році.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 року в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бандоли Олександра Олександровича в справі №910/6647/17 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимога скаржника про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у даній справі, не може бути предметом розгляду скарги на дії приватного виконавця, оскільки ГПК України передбачено порядок визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню шляхом подання відповідної заяви. Також місцевий господарський суд зазначив, що строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/6647/17 від 07.07.2017 року переривався у зв`язку з його пред`явленням до виконання, та такий строк встановлено до 02.03.2024 року.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" звернулося до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бондоли Олександра Олександровича задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції помилково, передчасно, з явними порушеннями норм матеріального та процесуального права відмовив у задоволенні скарги. Зокрема скаржник вважає, що про факт існування рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2017 року у справі №910/6647/17 дізнався 22.09.2021 року. Також скаржник зазначає, що всупереч строку пред`явлення виконавчого листа до виконання приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим наявні законні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, як пред`явленого до виконання вже після закінчення встановленого законом строку. Також на думку скаржника суд першої інстанції не взяв до уваги, що скаржник виплатив борг ще у 2014 році, що доводиться квитанціями, які додавались до скарги суду першої інстанції. Й наостанок скаржник звертає увагу на факт, який доводить упереджене ставлення судді до сторони по справ та порушення права на захист, що полягає у навмисному розгляді справи без повідомлення скаржника по справі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

28.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 року з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1", витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6647/17.

09.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/6647/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2021, розгляд справи призначено на 16.03.2022 року.

01.04.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Судове засідання, призначене на 16.03.2022 року не відбулось у зв`язку з запровадження на території України воєнного стану.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 року розгляд справи призначено на 08.06.2022 року.

В судовому засіданні 08.06.2022 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представники відповідача та приватного виконавця в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідача та приватного виконавця.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року у справі №910/6647/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено в повному обсязі та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 19 338, 13 грн. суми основного боргу, 1 479, 25 грн. інфляційних втрат, 438, 08 грн. 3% річних та 1 600, 00 грн. судового збору. (т.1, а.с. 104-109).

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ від 07.07.2017 року. Строк пред`явлення до виконання до 08.07.2020 року. (т.1, а.с. 119).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 року було замінено Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на його правонаступника - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські Електромережі". (т.1, а.с. 152-154).

Як зазначає позивач, останній звертався з заявою про відкриття виконавчого провадження до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, в результаті чого було відкрито виконавче провадження №54811839.

В подальшому, державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.06.2019 року. (т.1, а.с. 127).

Позивач, також зазначає, що в подальшому він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва А.М. Телявського про примусове виконання наказу №910/6647/17 від 07.07.2017 року (ВП№60554899).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва А.М. Телявського на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" також було винесено постанову від 02.03.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу. (т.1, а.с. 228).

Відповідно до зазначеної постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва А.М. Телявського, виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 02.03.2024 року.

06.04.2021 року позивач звернувся із заявою №3/06/484 про примусове виконання рішення суду у справі №910/6647/17 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандоли О.О. (т.2, а.с. 8-10).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2021 року. (т.2, а.с. 18-19).

Відповідач листом від 21.09.2021 року повідомив позивача та приватного виконавця, що із рішенням суду ТОВ «БП-1 КМБ-1» не погоджується, так як сума основного боргу, яка значиться в рішенні суду і покладена в основу повністю оплачена, що підтверджується копіями квитанцій №28-7073 від 17.01.2014 року на суму 1 850, 00 грн., №Е1-3907 від 27.02.2014 року на суму 6 750, 00 грн., №Е1-1135 від 02.04.2014 року на суму 5 520, 00 грн. та №Е1-2054 від 08.04.2014 року на суму 4 960, 00 грн. (т.2, а.с. 31-35).

В свою чергу, позивач листом №3/06/2121 від 30.09.2021 року повідомив відповідача та приватного виконавця, що посилання ТОВ «БП-1 КМБ-1» на те, що Господарським судом міста Києва не враховано чотири платежі на суму 19 080, 00 грн. є некоректним, оскільки призначення платежів не адресоване на погашення заборгованості за рішенням суду та/або за спірний період по справі №910/6647/17. (т.2, а.с. 36).

Отже, звертаючись із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бандоли Олександра Олександровича відповідач зазначає про те, що матеріалами справи підтверджено, що в межах встановленого строку - протягом трьох років з моменту ухвалення рішення, наказ стягувачем не пред`являвся. Також скаржник вважає, що він виплатив борг ще у 2014 році.

У зв`язку з викладеним, скаржник просив суд першої інстанції визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ від 07.07.2017 року №910/6647/17 та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бондоли Олександра Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП65587290.

Місцевий господарський суд ухвалюючи оскаржувану ухвалу зазначив, що вимога скаржника про визнання виконавчого документа у даній справі, не може бути предметом розгляду скарги на дії приватного виконавця, оскільки ГПК України передбачено порядок визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню шляхом подання відповідної заяви. Також місцевий господарський суд зазначив, що строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/6647/17 від 07.07.2017 року переривався у зв`язку з його пред`явленням до виконання, та такий строк встановлено до 02.03.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом виходячи з наступного.

Щодо вимоги скаржника про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документа від 07.07.2017 року №910/6647/17, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що така вимога не може бути предметом розгляду скарги на дії приватного виконавця, оскільки ГПК України передбачено порядок визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню шляхом подання відповідної заяви виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2, ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частиною 3, ст. 328 ГПК України передбачено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Отже, колегія суддів звертає увагу скаржника, що процес визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню передбачений розділом V Господарського процесуального кодексу України, зокрема статтею 328, в той час, як процес розгляду скарг на дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення встановлений розділом VІ Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та скарга на дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення є різні процесуальні дії, для яких встановлено різні порядки, з огляду на що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимоги скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бандоли Олександра Олександровича в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документу від 07.07.2017 року №910/6647/17.

Щодо вимоги скаржника про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бондоли Олександра Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП65587290 колегія суддів зазначає наступне.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно частини 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права (частина 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії, бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Стаття 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Так, відповідно до ч. 1 зазначеної статті виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч. 2 ст. 12 Закону).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року у справі №910/6647/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено в повному обсязі та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 19 338, 13 грн. суми основного боргу, 1 479, 25 грн. інфляційних втрат, 438, 08 грн. 3% річних та 1 600, 00 грн. судового збору. (т.1, а.с. 104-109).

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ від 07.07.2017 року. Строк пред`явлення до виконання до 08.07.2020 року. (т.1, а.с. 119).

Позивач звертався з заявою про відкриття виконавчого провадження до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, в результаті чого було відкрито виконавче провадження №54811839.

В подальшому, державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.06.2019 року. (т.1, а.с. 127).

Позивач, також зазначає, що в подальшому він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва А.М. Телявського про примусове виконання наказу №910/6647/17 від 07.07.2017 року (ВП№60554899).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва А.М. Телявського на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" також було винесено постанову від 02.03.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу. (т.1, а.с. 228).

Тобто, зазначені вище пред`явлення виконавчого документа до виконання були здійснені позивачем в межах трирічного строку, а саме до 08.07.2020 року.

Крім того, відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва А.М. Телявського від 02.03.2021 року, виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 02.03.2024 року.

Згідно з п. 1 ч.4 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частина 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право стягувача після повернення йому виконавчого документа з підстав, передбачених цією статтею, повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі 910/18165/13, Постановах Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №285/4263/15-ц, від 03.10.2018 у справі № 461/3584/16-ц, від 10.10.2018 у справі № 2-42/11, від 17.04.2019 у справі № 723/3410/15-ц).

Отже, як вже вище зазначено, наказ Господарського суду міста Києва від 07.07.2017 року у справі №910/6647/17 був пред`явлений до виконання до закінчення встановленого ч. 1 ст. 12 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» трирічного строку для його пред`явлення до виконання, що підтверджується постановами державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 20.06.2019 року. (т.1, а.с. 127) та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва А.М. Телявського від 02.03.2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу. (т.1, а.с. 228).

Крім того, вказані обставини підтверджуються відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження та відміток на зворотній стороні наказу. (т.2, а.с. 11-12, 28-29).

Також, як вже було вище зазначено, відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва А.М. Телявського від 02.03.2021 року, виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 02.03.2024 року.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу пред`явлення в межах трирічного строку стягувачем наказу Господарського суду міста Києва від 07.07.2017 року у справі №910/6647/17 до виконання, строк пред`явлення цього виконавчого документа відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» перервався.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Наведена норма, встановлюючи з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, наводить лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, що спираються на приписи статті 37 цього Закону.

Тому для встановлення неможливості в повному обсязі або частково виконати рішення при поверненні виконавчого документа стягувачу слід оцінювати вказані виконавцем підстави для повернення виконавчого документа на предмет того чи означають вони в конкретному випадку про неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення на день повернення виконавчого документа.

Отже, з аналізу частини 4 та 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Колегія суддів підкреслює що така позиція узгоджується з подібними правовими висновками висловленими у постанові Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі №916/922/16 та від 27.05.2021 року у справі №303/2642/20.

Як вбачається з постанови від 02.03.2021 року у виконавчому провадженні №60554899, державний виконавець повернув виконавчий документ з підстав п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

06.04.2021 року позивач звернувся із заявою №3/06/484 про примусове виконання рішення суду у справі №910/6647/17 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандоли О.О. (т.2, а.с. 8-10).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2021 року. (т.2, а.с. 18-19).

А тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в силу вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 07.07.2017 року у справі №910/6647/17 до виконання після переривання слід встановлювати з дня його повернення, тобто з 02.03.2021 року. Таким чином, трирічний строк його пред`явлення до виконання після переривання закінчується 02.03.2024 року і на день винесення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. оскаржуваної скаржником постанови від 26.05.2021 року не сплив, а відповідно й не був пропущеним.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість доводів скарги на дії приватного виконавця та правомірно відмовив у задоволені такої скарги.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року вбачається, що предметом розгляду була заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період з 01.05.2016 року по 01.02.20217 року у розмірі 19 338, 13 грн.

В той же час, надані відвідачем копії квитанцій №28-7073 від 17.01.2014 року на суму 1 850, 00 грн., №Е1-3907 від 27.02.2014 року на суму 6 750, 00 грн., №Е1-1135 від 02.04.2014 року на суму 5 520, 00 грн. та №Е1-2054 від 08.04.2014 року на суму 4 960, 00 грн. (т.2, а.с. 31-35) підтверджують оплату відвідачем у 2014 році, тобто за три роки до винесення рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року, з огляду на що неможливо врахувати такі оплати в погашення заборгованості, яка виникла у період з 01.05.2016 року по 01.02.20217 року, тобто період, який був предметом спору у справі №910/6647/17.

Крім того, як зазначає позивач, вказані платежі відповідача здійснені у 2014 році були враховані стягувачем в 2014 році та зараховані в ті місяці в яких вони були сплачені в рахунок оплати спожитої електроенергії за договором, у підтвердження чого позивачем надано довідку про надходження коштів від боржника (відповідача) в погашення заборгованості за спожиту електричну енергію по договором за період з 01.01.2014 року по 01.05.2015 року. (т.1, а.с. 229-232).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бандоли Олександра Олександровича.

Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині навмисного розгляду справи без повідомлення скаржника по справі колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бандоли Олександра Олександровича було призначено на 07.12.2021 року. (т.1, а.с. 207-209).

Вказана ухвала була направлена на адресу відповідача, а саме: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корп. 8, що є юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1".

В той же час, в матеріалах справи наявне поштове повернення, яке повернуто на адресу суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що адреса відповідача: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корп. 8, також вказані ним у апеляційної скарзі.

Отже, судом першої інстанції було належним чином повідомлено скаржника про дату та час розгляду скарги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи заперечення стягувача на скаргу були також направлені на адресу відповідача: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корп. 8. (т.1, а.с. 235-236).

Також, відзив приватного виконавця на скаргу було направлено на адресу відповідача: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корп. 8. (т.2, а.с. 40-41).

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що 01.06.2006 року набрав чинності Закон України «Про доступ до судових рішень», у ст. 2 якого зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Особам, які беруть (брали) участь у справі, забезпечується доступ до судових рішень у їхній справі в порядку, встановленому процесуальним законом.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. До Реєстру включаються усі судові рішення судів загальної юрисдикції (ч. 1, 3 ст. 3 вищевказаного Закону).

Таким чином, вищезазначеним Законом та процесуальним законодавством Товариству з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" надано право бути обізнаним про прийняті в його справі судові рішення та можливість його реалізувати шляхом вільного доступу до відповідного реєстру.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вже зазначалось, застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Крім того, відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом не було порушено прав скаржника, оскільки його було повідомлено про дату та час розгляду скарги належним чином, а відповідно до ч. 2, ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права на підставі встановлених ним фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, та за наявними в матеріалах справи документів (ст. 269 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, а звідси - про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 року у справі № 910/6647/17 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування чи змін не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-1 КМБ-1" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 року №910/6647/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 року №910/6647/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6647/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.06.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко