ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2022 р. Справа№ 910/3487/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Разіної Т.І.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021

у справі №910/3487/21 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»

до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»

про стягнення 135 269,38 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про стягнення 135 269,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не оплатою наданих послуг з централізованого опалення у період з жовтня 2015 по вересень 2018 року в розмірі 96 691,09 грн, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 96 691,09 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 28 183,45 грн та три проценти річних в розмірі 10 394,84 грн.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3487/21 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» основний борг в розмірі 96 691 грн 09 коп., три проценти річних в розмірі 10 394 грн 84 коп., інфляційні втрати в розмірі 28 183 грн 45 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача основної заборгованості з огляду на те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

Водночас, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у встановлений законом строк, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 2 485,93грн та інфляційних втрат в сумі 6 035,68 грн суд визнав також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом правильними.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі №910/3487/21 частково та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні з відповідача 87 170,23 грн заборгованості, 26 720,15 грн інфляційних втрат та 9 604,48 грн 3% річних.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2021 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3487/21 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/3487/21.

На виконання зазначеної ухвали 05.07.2021 матеріали справи №910/3487/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 поновлено Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі №910/3487/21 та відкрито апеляційне провадження у справі №910/3487/21 за вказаною апеляційною скаргою. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

22.07.2021 до канцелярії суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт наголошує, що зазначена позивачем заборгованість за період з жовтня 2015 по вересень 2018 року заявлена поза межами строку позовної давності, а судом не було застосовано загальну позовну давність до даного грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, позивач наводить власний розрахунок сум заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідач зазначає, що не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву з поважних причин, посилаючись на перебування юристів підприємства на лікарняних та надає докази на підтвердження вказаного.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, зазначивши наступне:

- суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову з огляду на те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом в суді першої інстанції та не надав відзив на позов із зазначенням про сплив позовної давності;

- відсутність письмово оформленої двосторонньої угоди про надання комунальних послуг не позбавляє права споживача обов`язку з оплати фактично спожитих послуг, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

У зв`язку з вказаним, позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення - без змін.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку №13 по вул. Новодарницькій в м. Києві з 01.07.2014 року здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція».

Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» з 30.01.2015 року закріплено на праві господарського відання об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, згідно з додатком до цього розпорядження, зокрема, нежитлове приміщення загальною площею 163,5 м2 в будинку № 13 по вулиці Новодарницька в місті Києві 30.01.2015 року.

Відповідно до довідки про дані будинку КП «КК з ОЖФ Дарницького району м. Києва ЖЕД-209» опалювальна площа нежитлового приміщення відповідача в будинку № 13 по вулиці Новодарницька в місті Києві становить 163,5 кв.м.

Облік теплової енергії на потреби централізованого опалення здійснюється по вул. Новодарницька, буд. 13, м. Київ приладом комерційного обліку AXIS SKS -3 №019299, що підтверджується актом постановки на комерційний облік приладу теплової енергії споживача від 25.11.2016 року та актом №1323 від 07.10.2020 про готовність вузла комерційного обліку теплової енергії до опалювального сезону 2020-2021р.

Надання послуг з опалення, що надавалися безперервно, в межах опалювального періоду у будинку за адресою: м. Київ, вул. Новодарницька, буд. 13, підтверджується наявними в матеріалах справи нарядами, а саме: № 41553 від 08.10.2015 включення (початок опалювального сезону), № 47668 від 01.04.2016 відключення (закінчення опалювального сезону), № 54350 від 06.10.2016 включення (початок опалювального сезону), № 58706 від 13.03.2017 відключення (закінчення опалювального сезону), № 64673 від 03.10.2017 включення (початок опалювального сезону), № 69536 від 06.04.2018 відключення (закінчення опалювального сезону).

Показники будинкового лічильника теплової енергії розподіляються між користувачами приміщень пропорційно до площі займаних споживачами приміщень.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

23.07.2014 у газеті Хрещатик (№103(4503)) Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» розміщено повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси.

Однак, між сторонами відповідного договору про надання послуг з централізованого опалення укладено не було.

Як стверджує позивач, з жовтня 2015 року по вересень 2018 року ним надано відповідачу послуги з централізованого опалення на загальну суму 96 691,09 грн, які відповідачем не оплачувались. Претензій з приводу якості отриманих послуг, відмови від отримання послуг від відповідача не надходило.

Водночас, слід враховувати, що факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (вказаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі № 910/7968/19, від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17).

Матеріали справи не містять жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості з наданих позивачем послуг з централізованого опалення в період з жовтня 2015 по вересень 2018.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, то позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в сумі 96 691,09 грн. Разом з цим, суд задовольнив похідні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 28 183,45 грн та 3% річних у розмірі 10 394,84 грн, нарахованих по 01.01.2021 включно.

З наведеним висновком скаржник не погоджується та вважає, що заборгованість за період з жовтня 2015 по вересень 2018 року заявлена поза межами позовної давності, а судом не було застосовано загальну позовну давність до даного грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, позивач наводить власний розрахунок сум заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних та просить суд відмовити у стягненні з відповідача 87 170,23 грн заборгованості, 26 720,15 грн інфляційних втрат та 9 604,48 грн 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши вказані доводи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції (висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц).

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить до висновку, що сторона може скористатись передбаченим законом правом на подання заяви про застосування позовної давності, не тільки у випадку коли її не було належним чином повідомлено про розгляд справи, а і у випадку, коли учасник процесу знав про розгляд справи, однак з об`єктивних причин не зміг прийняти участь у розгляді справи та скористатись своїм правом.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

При цьому, ухвалу Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 12.03.2021 відповідач отримав 24.03.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.90), а рішення у справі було прийнято 24.05.2021.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на твердженнях про пропуск позивачем строку позовної давності, а в обгрунтування неподання відзиву на позовну заяву та зазначення відповідних доводів уже в апеляційній скарзі відповідач посилається на перебування у березні 2021 - квітні 2021 юристів підприємства відповідно штатної чисельності на лікарняних, на підтвердження чого надає листки непрацездатності.

Водночас, суд звертає увагу, що з урахуванням приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, заява про пропуск строку позовної давності до суду апеляційної інстанції може бути подана лише у виключних випадках з вмотивованим обґрунтуванням об`єктивності причин неможливості скористатись таким процесуальним правом.

Дослідивши надані скаржником докази на підтвердження неможливості надання відзиву чи відповідної заяви до суду першої інстанції, зокрема листки непрацездатності, витяг з ЄДРЮОФОПГФ, колегія суддів зауважує, що вказані документи не є достатніми на підтвердження вказаних обставин. Зокрема, відсутній штатний розпис для можливості встановлення всіх працівників відповідача, оскільки у витягу з ЄДРЮОФОПГФ зазначено лише керівника та представників. Водночас, суд звертає увагу, що заява про пропуск строку позовної давності не є складним документом, а з огляду на дати відкриття провадження у справі, дати перебування працівників, які згідно відомостей з ЄДРЮОФОПГФ є представниками відповідача на лікарняних, а також враховуючи дату прийняття оскаржуваного рішення, відповідач мав два місяці для надання своїх заперечень на позов, в тому числі і подання заяви про пропуск строку позовної давності.

Відтак, перевіривши вказані обставини, судова колегія наголошує, що хоч розгляд справи судом першої інстанції було здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки, відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, а тому виходячи з вказаного та враховуючи надані скаржником докази причин неподання відзиву на позов, відповідач мав достатньо часу, а саме - 2 місяці, для надання своїх заперечень на позов, однак таким правом не скористався.

Водночас, згідно з частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, оскільки скаржником виключних випадків та об`єктивних причин в обгрунтування неможливості подання заяви про пропуск строку позовної давності не наведено, колегія суддів відмовляє в прийнятті заяви про застосування строків позовної давності.

З огляду на вказане вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про стягнення основної заборгованості, а оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання, то і вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних у визначених позивачем розмірах відповідно до наданого розрахунку, який судом перевірено та визнано правильним.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

У позивача наявне право на отримання плати за надані послуги з централізованого опалення, яке порушено відповідачем і яке підлягає захисту шляхом стягнення боргу, також інфляційних втрат та 3 % річних.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на їх обґрунтованість.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги стосовно часткового задоволення позовних вимог відповідно до наведеного позивачем розрахунку сум заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з частиною таких вимог з огляду на відсутність поважних причин пропуску строку для подання відповідної заяви відповідачем до суду першої інстанції.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 №1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно з ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення боргу) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила).

Згідно з п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у чинній з 10.12.2017 року по теперішній час редакції) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Положеннями ч. 2 ст. 32 Закону передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

За умовами частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у чинній з 10.12.2017 року по теперішній час редакції) ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з пунктом 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Доводи скаржника про пропуск позивачем строку позовної давності щодо частини заявлених вимог колегією суддів відхиляються з огляду на те, що заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності подано поза межами визначених процесуальних строків.

Судовою колегією перевірено матеріали справи, враховано доводи апелянта та встановлено, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи прийнято законне та обґрунтоване рішення, що не спростовано апелянтом в поданій апеляційній скарзі.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3487/21 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3487/21 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3487/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3487/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3487/21.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Т.І. Разіна

І.А. Іоннікова