РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2022Справа №910/1152/22

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця Петреченко Ірини Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трак"

про стягнення вартості транспортних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Фізична особа-підприємець Петреченко Ірина Анатоліївна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трак" про стягнення вартості транспортних послуг у розмірі 61 962,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не було належним чином виконано взяті на себе згідно Договору-заявки на перевезення вантажу №02/21/09-21 від 21.09.2021 грошові зобов`язання з оплати наданих послуг перевезення, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 61 962,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/1152/22; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала суду від 31.01.2022 була надіслана рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трак" (02034, м. Київ, вул. Драйзера Теодора, буд. 36, корп. 2, кв. 74) та у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №467 вказана ухвала була вручена відповідачу 07.02.2022.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі №910/1152/22 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар Трак" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Трак" повинне було подати відзив на позов у строк до 22.02.2022 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

21.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Трак", як експедитором, та Фізичною особою-підприємцем Петреченко Іриною Анатоліївною , як перевізником, було укладено Договір-заявку на перевезення вантажу №02/21/09-21 (надалі - Договір-заява), в якому сторони погодили умови перевезення вантажу (бокали, стакани із скла) за маршрутом Торриле (Італія) - м. Київ (Україна).

Відповідно до умов Договору-заяви, вартість перевезення складає 2 000,00 Євро по НБУ, б/н, по оригіналах документів, 3-5 днів.

На виконання вказаного договору-заявки позивачем було виконано перевезення вантажу та передано вантаж одержувачу в м. Київ (Україна) на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR).

28.10.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій вимагав сплатити на вказаний у претензії рахунок борг за послуги перевезення вантажу у розмірі 61 962,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями Фізичної особою-підприємцем Петреченко Іриною Анатоліївною про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трак" заборгованості у розмірі 61 962,00 грн. з оплати наданих позивачем послуг перевезення вантажу.

Позивачем на підтвердження наявності між сторонами договірних відносин з перевезення вантажу надано суду Договір-заявку на перевезення вантажу №02/21/09-21 від 21.09.2021.

Вказаний договір-заява підписана представником та скраплені печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трак".

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Оскільки позивачем надано Договір-заявку на перевезення вантажу №02/21/09-21 від 21.09.2021, яка містить найменування автомобілів, на яких підлягали наданню послуги перевезення, пункти відвантаження та завантаження вантажу, вартість послуг перевезення, а також враховуючи передання відповідачем позивачу до перевезення вантажу та його прийняття в пункті відвантаження, а також надано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR), суд дійшов висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договорів перевезення вантажу.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) підтверджується, а відповідач не скористався своїм правом на спростування даних обставин, надання позивачем відповідачу згідно Договору-заявки послуг перевезення вантажу за маршрутом Торриле (Італія) - м. Київ (Україна).

Статтею 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідно до умов Договору-заяви вартість перевезення складає 2 000,00 Євро по НБУ, б/н, по оригіналах документів, 3-5 днів.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналізуючи наведені положення Договору-заявки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Статтею 213 Цивільного кодексу України визначено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, суд приходить до наступних висновків.

По-перше, "б/н" (безнал) - це погодження сторонами форми розрахунку за надані послуги перевезення - безготівкова форма.

По-друге, посилаючись на оригінали документів в умовах Договору-заявки щодо вартості та строків оплати, сторони мали на увазі, що виникнення обов`язку з оплати наданих послуг має місце з дня відвантаження вантажу одержувачу, оскільки до проставлення відмітки одержувача у графі 24 міжнародної товарно-транспортною накладною (CMR) про одержання товару оригінал даної CMR не може бути переданий експедитору, так як в протилежному випадку надання послуг перевезення є незавершеним.

Отже, обов`язок оплати відповідачем послуг позивача виникає з дати відвантаження вантажу - 30.09.2021 (згідно графи 24 міжнародної товарно-транспортною накладною (CMR).

По-третє, згідно ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Приписами ст. 252 Цивільного кодексу України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною 1 статті 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Керуючись наведеними нормами законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити вартість наданих позивачем транспортних послуг не пізніше ніж через 5 днів з дня розвантаження вантажу (коли стає можливим передання відповідачу оригіналу спірної CMR).

В свою чергу, в матеріалах справи наявний виставлений позивачем відповідачу рахунок-фактури №231 від 30.09.2021 та акт надання послуг №231 від 30.09.2021, що підтверджує розуміння позивачем умов спірного Договору-заявки аналогічним чином, що і судом, в той час як відповідач не скористався своїм правом на доведення суду іншої позиції з приводу регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи отримання відповідачем вантажу 30.09.2021, то з 30.09.2021 у відповідача виник обов`язок з оплати позивачу протягом 5 днів послуг перевезення вартістю 2 000,00 Євро, що станом на дату за курсом НБУ складає 61 962,00 грн. (30,981 грн. = курс 1 Євро станом на дату виникнення обов`язку у відповідача - 30.09.2021 х 2 000,00 Євро).

Відтак, у відповідності до умов Договору-заявки строк оплати наданих відповідачем послуг перевезення у розмірі 61 962,00 грн. настав 05.10.2021.

Доказів сплати відповідачем за надані Фізичною особою-підприємцем Петреченко Іриною Анатоліївною послуги перевезення вантажу згідно Договору-заявки вартістю 61 962,00 грн. станом на дату розгляду справи Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Трак" суду не надано.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись наведеними нормами господарського процесуального закону, суд приходить до висновку, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трак" наявна прострочена заборгованість перед Фізичною особою-підприємцем Петреченко Іриною Анатоліївною у розмірі 61 962,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості відповідача у розмірі 61 962,00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Петреченко Ірини Анатоліївни підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 74, 76, 79, 86, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Петреченко Ірини Анатоліївни задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Трак" (02034, м. Київ, вул. Драйзера Теодора, буд. 36, корп. 2, кв. 74; ідентифікаційний код 44159563) на користь Фізичної особи-підприємця Петреченко Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) борг у розмірі 61 962 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко