ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022м. ХарківСправа № 922/4962/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс" (61052, м. Харків, вул. Ярославська, 25; ідент. код 33121916)

до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Московський, 199; ідент. код 05762269)

про стягнення 15578,99 грн.

за участю представників:

позивача Бурдай Ю.Ю., довіреність б/н від 26.10.2021

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс", 15.12.2021 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" з вимогою про стягнення заборгованості у сумі 15578,99 грн, з яких: 15240,00 грн основний борг, 48,43 грн - 1% річних та 290,56 грн інфляційні втрати. Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов`язань за договором поставки № 238-13/861 від 04.05.2020 в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.12.2021 року позовну заяву ТОВ "Компанія Новий Офіс" було залишено без руху. Надано позивачу строк п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

29.12.2021 року на поштову адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2021 позовну заяву ТОВ "Компанія Новий Офіс" було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4962/21, розгляд якої призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 25 січня 2022 р. о 10:00.

У судовому засіданні 25.01.2022 у справі було постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про оголошення перерви у судовому засіданні до 08.02.2022 р. о 12:30, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 08.02.2022 у справі було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання з метою мирного урегулювання спору між сторонами та постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про оголошення перерви у судовому засіданні до 23.02.2022 р. о 12:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

Представник відповідача в судове засідання 23.02.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; наданими відповідачу процесуальними правами не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач завчасно був повідомлений судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. При цьому, судом враховано, що у попередньому судовому засіданні (08.02.2022 р.) представник відповідача був присутній та особисто був повідомлений під розпис про дату наступного судового засідання, а також повідомляв про можливість мирного урегулювання спору. Проте, жодних заяв з процесуальних питань, зокрема щодо відкладення розгляду справи або надання пояснень щодо своєї позиції по справі, від відповідача станом на час проведення судового засідання (23.02.2022 р.) до суду не надходило.

Враховуючи те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені статті 248 Господарського процесуального кодексу України, та необхідність дотримання принципу розумної тривалості судового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/4962/22 за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні 23.02.2022 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, підтвердив, що від відповідача жодних пропозицій щодо вирішення спору у позасудовом порядку не надходило.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.05.2020 між ДП "Завод "Електроважмаш" (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс" (постачальник, позивач) був укладений договір №238-13/861, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору, постачальник зобов`язується поставити продукцію партіями у власність замовника, а замовник зобов`язується прийняти від постачальника продукцію та оплатити її в порядку, передбаченому цим договором. Найменування, номенклатура, кількість та ціна за одиницю продукції, а також код і назва, відповідно до Національного класифікатора України ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник, затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.12.2015 №1749, зазначається у специфікації №1 (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.1 договору, його загальна вартість складає 288000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 48000,00 грн.

Відповідно до п.п. 4.1 договору, замовник здійснює оплату продукції протягом 60 календарних днів з моменту поставки і приймання її за якістю і кількістю.

При відвантаженні продукції Постачальник надає Замовнику наступні документи: накладну, рахунок-фактуру, товарно-транспортну накладку. У разі неправильного заповнення документів оплата Замовником не проводиться, документи повертаються Постачальнику для переоформлення. У разі затримки надання належним чином оформлених документів Замовник має право перенести термін оплати пропорційно кількості днів прострочення їх надання. Відповідальність за несвоєчасну оплату Замовник в даному випадку не несе (п.4.2 Договору).

Відповідно до п.5.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату продукції на умовах цього договору.

Згідно п. 9.3 договору датою отримання продукції вважається дата підписання замовником товарно-супровідної документації.

Згідно п. 10.4 договору, за порушення строків оплати продукції, передбачених цим договором, постачальник має право вимагати оплату 1 % річних та індексу інфляційних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, до договору № 238-13/861 між сторонами було підписано Специфікацію №1 (Додаток №1), в якій сторонами погоджено асортимент, кількість та ціну продукції, а саме ДК 021:2015-39220000-0 "Кухонне приладдя, товари для дому та господарства і приладдя для закладів громадського харчування", а саме: Віник з сорго ОСТ 56-31-91 (5000 шт.) на суму 167500,00 грн без ПДВ; Мітла дереза (5000 шт.) на суму 72500,00 грн без ПДВ.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, на виконання взятих на себе зобов`язань за вищевказаним договором, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс" було поставлено та передано у власність ДП "Завод "Електроважмаш" товар на суму 15240,00 грн., а саме відповідно до видаткової накладної № РН-1406/01 від 14.06.2021 поставлено 200 шт "віник з сорго ОСТ 56-31-91" та 200 шт "Мітла дереза", що підтверджується видатковою накладною № РН-1406/01 від 14.06.2021, товарно-транспортною накладною №1406/01 від 14.06.2021 та Довіреністю № 213 від 10.06.2021 на отримання цінностей (а.с. 12-15).

Таким чином матеріалами справи підтверджено факт здійснення позивачем поставки продукції відповідачу по договору № 238-13/861 за видатковою накладною № РН-1406/01 від 14.06.2021 на суму 15240,00 грн.

Відповідачем продукцію прийнято, що підтверджується підписом уповноваженого представника на накладних. Докази наявності заперечень щодо кількості, якості переданого товару, порядку передачі та інших зауважень від покупця не надходило.

Виходячи з умов Договору щодо строку оплати поставленої продукції, узгодженого сторонами у п. 4.1 договору, відповідач повинен буд оплатити отриманий товар до 13.08.2021.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не оплатив поставлену продукцію у встановлений договором строк, у зв`язку з чим станом не момент звернення до суду заборгованість за Договором № 238-13/861 за видатковою накладною № РН-1406/01 від 14.06.2021 становить 15240,00 грн.

13.10.2021 року Товариством на адресу АТ "Завод "Електроважмаш" було направлено претензію №1/13/10/2021 про сплату грошових коштів за Договором поставки №238-13/861 від 04.05.2020 року, інфляційних витрат та 0,1 % річних за прострочення виконання зобов`язання (а.с. 26-38).

Однак, як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, протягом місяця з дня направлення даної претензії, відповіді від покупця не надходило.

Одночасно судом встановлено, що на підставі Наказу Фонду державного майна від 08.06.2018 № 777 було прийнято рішення про приватизацію державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (код за )". На підставі Розпорядження КМУ від 16.01.2019 №36-р "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності", розпорядження КМУ від 31.03.2021 №248-р "Про погодження перетворення державного підприємства Завод Електроважмаш в акціонерне товариство у процесі приватизації" юридичну особу ДП "Завод "Електроважмаш" припинено з 26.08.2021 та зареєстровано Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш", про що в ЄДР містяться відповідні відомості. Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (код за ) є правонаступником Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (код за )".

Крім того, 27.08.2021 р. позачерговими загальними зборами Акціонерного товариства "Турбоатом" було прийнято рішення про заміну найменування товариства з акціонерного товариства "Турбоатом" на Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини".

17.09.2021 року Акціонерним товариством "Завод "Електроважмаш" було винесено рішення щодо припинення юридичної особи в результаті її перетворення.

01.12.2021 р. Фондом державного майна було проведено позачергові збори акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", за результатами яких затверджено передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від АТ "Завод "Електроважмаш" до АТ "Українські енергетичні машини". Згідно цього акту, всі активи, зобов`язання, майно, права та обов`язки товариства, що приєднуються, передаються товариству - правонаступнику в порядку та на умовах, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 4.1. статуту Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", затвердженого протоколом спільних позачергових загальних зборів АТ "Українські енергетичні машини" та АТ "Завод "Електроважмаш" від 23.12.2021 р. № 32/2021, Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 р. № 1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом".

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи положення договору щодо порядку оплати поставленого товару, узгодженого стонами у п. 4.1 договору, та керуючись приписами ст. 612 ЦК України, суд визнає факт того, що відповідач прострочив виконання взятого на себе обов`язку з оплати поставленого товару за спірним договором з 14.08.2021 року.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач доказів, які підтверджують оплату ним заборгованості перед позивачем за надані послуги за вищезазначений період не надав, доводів позивача не спростував, обставин які б виключили можливість задовольнити позовні вимоги суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем товару та факт порушення зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення 15240,00 грн. основного боргу, а відтак позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 48,43 грн. процентів річних та 290,56 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

При цьому, судом враховано, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та процентів річних за період з 14.08.2021 року по 07.12.2021 року, суд дійшов висновку, що дані нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 48,43 грн. процентів річних та 290,56 грн. інфляційних втрат суд визнає обґрунтованими.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 2, 11, 74, 129, 233, 236- 238, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Московський, 199; ідент. код 05762269) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Новий Офіс" (61052, м. Харків, вул. Ярославська, 25; ідент. код 33121916) суму основного боргу у розмірі 15240,00 грн. інфляційних витрати в суммі 290,56грн., пені в суммі 48,43грн. та судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи введення в Україні воєнного стану із 24.02.2022 та об`єктивну неможливість підписання даного рішення у строки, передбачені ст.233 ГПК України, через активні боєві дії на території м. Харкова, повний текст рішення складно та підписано 27.05.2022.

Суддя М.І. Шатерніков